Дякуємо, що прийшли.
Ми завжди раді знайомству з потенційними програмістами «Флейтиста».
Розкажіть про себе.
Я не працюю до полудня.
І після обіду.
Я беру на роботу собаку.
Ви дружите з собаками?
Приводити на роботу собаку можна.
Я запитав інше.
Ви дружите з собаками?
Класний басейн. Собаку пустите?
Так. Ми з собаками дружимо.
А рятувальник є?
Бо мій собака не вміє плавати.
У резюме сказано, що з 2010 по 2011
ви «на все забили».
Це старе резюме. З 2013-го я теж на все забив.
Але у 2012 ви на все не забили?
У мене виникли проблеми зі здоров’ям,
і я не міг на все забити.
Довелося взяти перерву,
щоб потім забивати на всі сто.
Що я успішно роблю досі.
Тут сказано, що ви спец з C++,
написання коду для множинних процесорних структур
і що ви кіборг.
Так і є. Я кібернетичний організм.
Я прийшов у цей світ бруду й болю з хворим серцем.
Довелося встановити кардіостимулятор,
від якого залежить моє життя.
Ого. Він реально кіборг.
Так. У резюме правда.
Слухайте, я можу заробляти значно більше,
сидячи під різнобарвною вивіскою
у герметичній кабінці.
Але можна відверто?
Звичайно, можна.
Можна.
Мені імпонують такі дивні чуваки.
Так. Це ми дивні.
КРЕМНІЄВА ДОЛИНА
Уранці ти викинув бляшанки у зелений бак.
Це неправильно.
Зелений для трави і листя.
Ясно?
На переробку йде синій.
Поклади їх, куди треба.
Добре.
Дуже добре. Чорний – для іншого сміття.
Ти зрозумів?
Так. А який, щоб палити?
Ні, в нашій країні сміття не палять.
Це протизаконно. Сміття не палять.
Можеш повторити? «Сміття не палять».
Сміття не палять.
— Чудово. — А мотлох?
Бляха-муха!
Джеред Патакян?
Цей Патакян на якійсь своїй хвилі,
але він – повноцінний програміст.
Я «за». Джереде, що скажеш?
Він кваліфікований і точно зацікавлений.
Зараз на ринку диктують програмісти.
Якщо він нам подобається, краще не зволікати.
Мене тривожить тільки те, що він теж Джеред.
Ми не заплутаємося?
Якщо ми візьмемо його, можете називати мене Дональдом.
Краще не заморочуватися.
Ми назвемо тебе «Олд Джеред».
Скорочено О Джей.
Я розумію, що ім’я – це умовність,
та хіба не логічніше називати якось інакше нового Джереда?
Ти мав би радіти.
О Джей Сімпсон – одна з найвпізнаваніших осіб на планеті Земля.
Звідси щойно вийшов Джеред Патакян?
Так. Після співбесіди. Він класний.
Дуже класний. Та я колись наймав його для «Авіато».
Він погодився, пробив інші контори і пішов туди, де більше платять.
Мені це не сподобалося.
Тому я перестрахуюся
і скажу «пас».
І раз. І два.
Співчуваю, але ти не можеш казати «пас» ані раз, ані два.
Нам треба найняти купу народу,
а він – єдиний, хто всіх влаштовує.
Але це мій будинок. Я – член правління.
У мене є право голосу. Правда ж?
— Право голосу? — Так, як у присяжних чи як на шоу талантів.
Дякуємо тобі за те, що ти дозволяєш нам жити
в тебе, доки не знайшли офісу. Щиро.
Але вибач, права голосу в тебе немає.
Ми наймемо андроїда.
Він кіборг, Річарде.
Той сучий син – йоханий кіборг.
Шановні журналісти, високоповажні гості.
Запитання: що таке «політ на Місяць»?
Це ідея. Така велика й смілива,
що здається нездійсненною.
Наразі. Подорож Магеллана.
Вибачте, я заблукав. Мені сказали прийти…
— Цить. Ходімо... — Донедавна
політ на Місяць називали «польотом на місяць».
Та він відбувся, і це лише початок.
Для нашого нового відділення не буде завеликих ідей.
«Хулі…
Екс-Вай-Зі».
— Ми давно… — Це надовго?
На носі обід і…
Сьогодні я радий повідомити вас,
що після тривалих і важких переговорів
геніальний професор Дейвіс Бенерчек,
піонер роботобудування
та засновник «Сомервіль Дайнемікс»,
погодився його очолити.
Вітайте: доктор Бенерчек, єдина людина,
гідна керувати
мрією під назвою «Хулі Екс-Вай-Зі».
А ще вітайте єдину людину,
гідну бути його співмрійником –
нашого Нельсона Біґеті,
також знаного як «Головяк».
Ходи сюди, Головяк.
Що?
Він також співзасновник «Флейтиста» у нас тут у «Хулі».
Я не зовсім розумію.
Тебе підвищили.
Слово «співмрійник»
передбачає значне збільшення зарплатні,
більше акцій і зручніший графік.
Мені подобається моя теперішня робота.
Вона мене влаштовує.
Я вважаю, що там ідеальний рівень…
залучення працівників. Для мене.
І той тип, Бенерчек.
Я йому не дуже сподобався.
Анітрохи. Він наголосив,
що перевіз чотирьох дітей шкільного віку
і стару матір через усю країну,
щоб керувати «Хулі Екс-Вай-Зі» самостійно.
Що це велика жертва.
Просив сказати це тобі.
Я це зробив?
Так. І що я маю робити?
А це… тобі вирішувати.
Роби, що хочеш.
Я й зараз роблю, що хочу.
Відсьогодні
ти можеш робити набагато краще.
Успіхів у новому кабінеті.
Це мій новий кабінет?
Вибачте. Приїхав фотограф.
— Фотограф? — З журналу «Вайрд».
Вони присвячують вам статтю.
— Вибачте, а ви хто? — Ваша помічниця.
Якого…
Річарде, остання співбесіда.
Дінеше, Ґілфойл,
цю людину рекомендували ви.
Карла Волтон.
Так, ми тусувалися з нею на останній конференції «Ес-Еф-Від».
У неї код, що всратися можна.
Вона була головним програмістом в «Іркаст»?
Звичайним програмістом.
Сама поставила їм систему.
Знаєте, що мені імпонує?
Що в нашій компанії забагато чоловіків.
Погляньте навколо.
Нам тут очевидно бракує жінки.
Я не згоден, О Джей.
Треба брати найкращого. Крапка.
— А Карла – одна з найкращих. — Я скажу інакше.
Мати в компанії жінку важливо,
але брати когось на роботу за стать неправильно.
Це нашкодило б «Флейтисту».
Отже, наше завдання –
взяти на роботу найкваліфікованішого працівника.
— Безперечно. — Але краще
взяти жінку,
хоча її стать не має значення.
Точно. Фактично ми – «Бітлз», яким потрібна Йоко.
Це – найгірший у світі приклад.
Я використовую «Ві-Пі-Дев’ять А-Бе-еР», щоб зменшити трафік,
а веб-Ар-Ті-Сі забирає всю вагу через Пе-2-Пе.
Фактично я плачу за крихітний вихідний стрім,
а за решту платять користувачі.
Користувачі платять за весь трафік, а не ти?
Це заощадить нам купу грошей.
Не те слово.
Ви зможете вбудувати це в нашу платформу до січня?
Я до вас не лізтиму.
Двигун будуєте ви. Я просто збираю тачку.
«Козу» можу зробити за вихідні, якщо добре похакаю.
Ого. Круто.
А ще на світі небагато людей,
здатних цілий день
витримувати Дінеша і Ґілфойла. Тож…
Чудово.
— А ще ви жінка. — Що?
Ми були б раді,
якби у нас працювала сильна жінка
Я не жінка-програміст. Я програміст.
Він не...
Звичайно ж! Ні. Ми хочемо найняти найкращих.
Бажано жінок.
Хоча стать не має для нас значення.
Це неважливо.
Ви вирішили використати прийом,
коли людину дражнять, щоб вона психонула?
На жаль, ні. Просто Джеред такий.
Я не вмію такого робити.
Я зараз агресивно безробітна.
Як щось надумаєте, дзвоніть.
— Добре. — Чудово.
Супер.
Я вас проведу.
Яке щастя.
Люблю «Дівчину з татуюванням дракона».
Ну?
Ну, крута дівуля.
— Що ми казали? — Її треба брати.
Ну що за хрінь?
Ти бачиш, Річарде? Що це?
Ложка.
Широка ложка. До речі,
інших ложок у шухляді немає.
Я почепив на холодильнику записку
з проханням лишати мені вузькі ложки
для грецького йогурту.
Гляньте! Нічого не виходить.
Треба перекинути джем
і змішати його з йогуртом.
Звідки ти знаєш? Ти жер мій грецький йогурт?
Ні. Бачив рекламу.
У рекламі не кажуть,
що всього ти не перекинеш. Гляньте!
Його треба виймати. А цього не зробиш
цією довбаною широкою ложкою!
Але ж річ не в ложках, правда, Ерліху?
Річ у Джереді Патакяні.
У тому, що я не дозволяю вказувати, кого мені наймати.
А може, в тому,
що це ти береш мої вузькі ложки?
Цирк.
Нам обом треба готуватися до зборів правління.
З дурницями розберемося потім.
— Дурницями? — Так.
— Це дурниці? — Ага.
Я не з’їм половину йогурту,
бо не перекину чверть джему.
Дякуємо за запрошення. У вас прекрасний дім.
— Це правда. — Класна картина.
— Це сперматозоїди? — Ні, три коми.
Знаєш, де є три коми, Річарде?
У реченні з вставними конструкціями?
Ні, у мільярді доларів.
Я – член клубу «три коми».
Якщо діятимеш розумно,
теж туди потрапиш.
Хоча навряд. А міг би. Ні, навряд.
А ось і вона. Наш п’ятий член правління.
— Моя дівчина Настя. — Дуже приємно.
Ти єврей.
Взагалі-то з єпископальної церкви.
Єврей. Добре бізнес.
У моєї малої дивне ставлення до євреїв.
Іноді добре, іноді погане.
Тату.
Привіт, синку.
Привіт. Хто це? Ще один член правління?
Аспене, час лягати спати.
Я не хочу спати.
Вибач, малий. Я нічого не вирішую.
Ти повинен слухатися, Аспене.
Десять, дев’ять, вісім,
— сім, шість, п’ять… — Іду.
— Голос чотири, три… Молодець. — Що це в біса таке?
Я тут фінансую одну контору. Штука називається «Дамочка».
Я натискаю кнопку – і Дамочка каже Аспену,
коли лягати,
коли митися,
коли по нього приїхала матір.
Я лишаюся його другом, а погана – вона.
Незаплямоване батьківство. Технологія майбутнього.
Так, ходімо. У нас збори правління, сучки.
Аспене, не забудь випити ліки.
Пам’ятайте, що в Раса два місця.
Якщо ми голосуємо разом, то завжди перемагаємо.
Я знайомий з правилами зборів.
Затвердити результати аудиту і план на майбутнє.
Хто «за»?
Чудово, одностайно. Схвалено.
Тепер нам треба схвалити розмір пропонованих
пакетів акцій для потенційних працівників,
Карли Волтон і Джереда Патакяна.
Йоханий кіборг.
Насправді Патакян – гарний програміст.
Тільки дурень його не візьме.
Він супер. Прошу підтримати. Хто «за»?
Перспективний хлопчина.
Добре. Четверо проти одного.
Схвалено. Так, що ще ми забули?
Нам треба поговорити
про Пе-еР.
Що?
— Пе-еР! — «Пе-еР»?
Пе-еР!
Що це таке?
— Пи-Ар. — Пи-Ар?
— Пи-Ар! — Як?
— Пи-Ар. — Я не знаю, що це…
Треба продовжити
успіх нашої пі-ар кампанії.
У «Флейтиста» мають бути фірмові килимки,
кубики Рубіка, брелоки. На тридцять штук.
Це дріб’язок. Хто «за»?
У нас уже були біґборди. А тепер ще це?
Ми й так ледве дотягуємо до січня.
Вибачте.
Що?
Це розумна ідея.
Тільки дурень від неї відмовиться.
Клас. Три на два за Пи-Ар.
Я зв’яжу вас з нашою рекламною компанією.
Зробимо вам знижку.
Питання: хто любить «марґарити»?
відповідь: усі!
Мала, сходи вниз, принеси лайму з деревця, добре?
Хто любить Пи-Ар? Я люблю Пи-Ар.
У нас буде Пи-Ар.
Якого хріна ти робиш.
Ми влетіли на 30 штук.
Ми ж домовлялися про єдиний фронт.
Якщо Річард хоче єдиний фронт,
нехай Річард краще його єднає.
Чого ти такий козел?
А чого ти
не слухаєш людей, які шарять?
До речі, про Мексику. Завтра мені треба в Кабо,
але мене змусили придбати квитки
на вечірнє доброчинне засідалово за ліс Муїр.
У Шона Бурґера? Це крута подія.
Там буде маса народу з клубу «Три коми». Я правий?
Парад дебілів. Хто хоче піти на цю тупизну?
Я піду.
Річарда – ні, я не візьму,
— а от Моніка… — Ні.
Добре. Мала, я ж просив лаймів. Лаймів.
Реально тупа баба.
Не в’їжджає, що я зараз кажу.
Поки в нас немає офісу,
можеш сидіти тут.
Патакяна ми розмістимо тут.
Ти зможеш сидіти поруч з кіборгом?
Він пердить і смердить цибулею?
Він програміст.
Я сказала б, що мені за таке не платять,
але оскільки платять...
Якщо ви не проти,
я принесу з машини речі.
Починаю я з понеділка,
але в мене вся тачка забита,
— а я її міняю…. — Купуєш нову машину?
Так. «Мерседес гібрид».
— Класна тачанка. — І дорога.
Народ.
Річард хоче зробити важливе оголошення.
Так. Джеред повідомив мене,
що як керівник
я повинен знати відповіді на всі питання про
політику «Флейтиста»
у сфері домагань і правил поведінки на робочому місці.
Ми начебто повинні її мати.
Коротше, якщо вас щось не влаштовує,
подавайте письмову скаргу.
Вона буде анонімна.
Я прошу вас не казати і не робити того, що ображає інших.
Дякую. Це і є наша політика.
— Згода. — Народ,
насправді це серйозно.
У нас конфліктів немає, бо ми свої.
Коли Дінеш називає мене відсталим Франкенштейном або СНІДО-носним,
або коли Ґілфойл називає мене жінкою в штанах,
я розумію, що це дружній жарт.
— Це не жарт. — І ми не друзі.
Дотепно.
Та зі зростанням
у компанії і в її офісі додаватимуться
нові люди,
і не всі вони схвалюватимуть
такі образливі слова. Можливі позови.
Запитання є?
Є одне.
У моєї подруги прізвисько – Піхваста.
— Ще раз. Її звуть… — Піхваста.
І я хотіла б і надалі так її називати.
Відповідь проста. Це неможливо.
Піхваста могла б провідувати мене в обідню перерву,
та якщо я не називатиму Піхвасту «Піхвастою»,
тоді краще взагалі її не запрошувати.
А це порушує мої права…
Ні, не порушує.
Як жінки.
Гаразд. Мені треба подумати.
Її подругу звуть Піхваста.
— Ходімо на кухню. — Добре.
Я йду.
Так, іду вигрібати речі.
Класна сумка.
Дякую.
До речі, "ДҐ". Як Дінеш і Ґілфойл.
Вона вже втретє натякає на те, що гребе бабло лопатою.
Сумочка коштує три з половиною штуцери.
Звідки ти знаєш? У тебе така сама?
Ні, в мене є інтернет!
А може, їй забашляли більше, ніж нам?
Ні. Ти забув, що у нас усіх однакова зарплатня?
Так, у мене, тебе, Річарда і Джереда,
але не в новачків.
Класичний випадок, коли засновники отримують менше.
Ми просили Річарда взяти її за будь-яку ціну.
Навіть якщо їй платять більше – а це не так –
у неї менше акцій.
Не факт.
І Річард нам не скаже. Інфа конфіденційна.
І не без причини.
Щоб люди не заздрили і не влаштовували сцен.
Я не заздрю.
Я хочу бути впевнений, що заробляю більше за неї.
Як нам дізнатися, скільки їй дали?
У мене є план…
Карло, скільки тобі платитимуть?
Скажімо так: значно більше, ніж раніше.
Але… там давали більше акцій.
Ні, більше тут.
— Що? — Так. У вас скільки?
— Три відсотки. — Три? Дивно.
Я думала, стільки дають на початку.
У мене є новий план.
Чін Єнь, ні з ким не розмовляй.
Як зайдемо, зі мною теж.
— Добрий вечір. — Ось...
Дякую.
Як ви платитимете?
— Не зрозумів? — Вашу пожертву.
Як вам зручно розрахуватися?
За ці квитки вже заплачено.
Ми – гості Раса Генемена.
Так, він зарезервував квитки, але за них треба заплатити.
Гаразд. Скільки?
— Двадцять п’ять тисяч. — Це… за обох?
Ні, за кожного.
Нам це абсолютно не по кишені.
Як бути?
Є інші способи допомогти
зберегти ліс Муїр.
Кожні вихідні волонтери там прибирають.
Срати я хотів на ліс Муїр.
Мені треба туди.
Сер, якщо ви не заплатите,
це неможливо.
А якщо я заскочу ненадовго?
Побуду там десять хвилин.
Один, два, максимум три коктейлі.
Він не їсть. Узагалі.
Так, я голодний.
Джентльмени, дозвольте іншим гостям пройти.
Мені написати Расу Генемену?
У тебе нема його електлонка.
Зате є… номер людини,
яка працює в його офісі.
У кого є зайвий квиток? Мій інвестола не мозе заплатити.
Це неправда.
Вони десь загубили мої квитки.
Ні, всі квитки на місці.
Пелевілити? Еліх Бахман.
Е-еЛ-еЛ-І-Ха…
— Тут написано інакше. — Ходімо, Чін.
До побачення. Дякую. Наступний.
— Вибаціти, у вас є квиток? — Паскудство!
— Чін Єнь, ходи сюди! — У вас є квиток?
Привіт, Чін Єнь. Як учорашній вечір?
Було сумно.
Еліх обіцяти мені вецеля з близьке знайомство.
Близьке знайомство?
— Так, велика люди. — Великі люди?
А люди казати: «Ні, не заходити».
Вас що, не пустили?
Ми йти в «Тако Бел».
Еліх плакати в «Тако Бел».
Казати, сто це гостла соус.
Річарде.
— О Джей каже, що ви мене шукали. — Так.
Це неприємна розмова,
але кілька працівників подали на вас скаргу.
За що?
За порушення правил поведінки.
Цитую:
«Нас труть пиками об асфальт,
показуючи, що Річард Гендрікс – свиня,
оскільки платить новенькій більше, ніж нам».
Цікаво.
І хто ж ці кілька працівників?
Ми гарантуємо їм анонімність,
тому не скажу.
Ми чудово знаємо, скільки ти заробляєш.
Ти приколюєшся з них?
Звичайно ж, приколююсь.
Я купила підробну сумку «Дольче і Ґабана»,
щоб їх подіставати.
Спрацювало.
Збрехала, що купую «Мерс».
Лишила на моніторі фальшиву виписку
про стан свого рахунку,
щоб вони підгледіли. Підгледіли?
Підгледіли.
— Мило. — Карло...
Раніше я діставала їх
голубим порно і фотошопом,
але після лекції О Джея
про домагання це було б тупо.
Отже, правила спрацювали.
Можна більше так не робити?
Вони психують, а це їх відволікає.
Добре.
— З Піхвастою покінчено. — Чудово.
— Дуже добре. — Піхвастій гайки.
Ти знову вжила це слово. Сподіваюсь, востаннє.
Піхвастій кінець. Але ти залишишся О Джеєм.
— Не страшно. — Навіки.
Бо я розшифровую це не як «Олд Джеред»,
а як «Оригінальний Джеред». А це комплімент.
Чому серіал «Зоряний Корсар» лежить
не у мене в кімнаті?
Це ж VHS-ски!
Їх треба розставляти в алфавітному порядку!
Щоб було легко знайти серію!
Це ж не сране DVD!
Ерліху,
я хотів сказати, що це твій дім.
Ти дозволив нам тут жити.
Коли ми винаймемо офіс, то не заважатимемо тобі.
І коли це станеться?
Незабаром.
А ще несправедливо
приводити у твій дім
антипатичну тобі людину.
Я зателефоную кіборгу
і відмовлюся від його послуг.
Ні, Річарде, я визнаю:
кіборг – гарний програміст.
— Бери його. — Ми знайдемо когось іншого.
Не будь дурником. Тобі треба поставити проект
за кілька місяців. Бери його.
Я не дурник. І не візьму його.
А ще не дозволю тобі змусити мене це зробити.
Поглянь на себе. Ти не чуєш мене, дебіл!
Я намагаюсь поважати тебе, придурок!
Хочеш мене поважати – найми той шмат лайна!
Не тупи. Якщо тупитимеш,
не надереш зад «Нуклеусу»!
Не кажи мені, як тебе поважати!
Я поважатиму тебе, як захочу, бля!
Що ти робиш?
Поважаю тебе.
Джереде! Це Річард Гендрікс з «Флейтиста».
Погані новини.
Ми не…
Що?
Тобто?
Хто?
Ясно. А знаєш, кіборг,
іди ти в сраку, ти…
— Недочлен металевий. — Недочлен металевий!
Що сталося?
Він пішов на іншу роботу.
До Раса, мать його, Генемена!
Що?
Я так розхвалив його
на правлінні, що Рас запропонував йому
місце в іншій компанії з купою капусти!
Наш власний інвестор прокинув нас!
І він погодився?
Сраний кіборг.
Річарде! Бігом сюди.
Де ми це використаємо?
Ти щасливий?
Не дуже.
Це старий логотип.
Щось горить.
Прокляття! Чін Єнь!
Українські субтитри від Студії «Гуртом» для HURTOM.COM