Om dagen er jeg Marinette.
En helt vanlig jente med et vanlig liv.
Men det er noe ved meg som ingen vet ennå.
For jeg har en hemmelighet.
Emilie, min kjære,
en syklus går mot slutten.
I løpet av noen dager er det hele over.
Eller rettere sagt, det hele begynner på nytt.
Jeg sverget at jeg ville gjøre alt for å få oss sammen igjen.
Vi er nesten der.
Når Gabriel har en visjon, kan ingenting stoppe ham.
Ikke engang det umulige.
Hans lidenskap feier bort alt.
Han ville så gjerne gjøre meg glad, at han presset oss for langt.
Og da jeg skjønte det,
kunne jeg ikke få ham til å forstå at noen ganger må du gi slipp.
Nå er det for sent for meg...
men ikke for deg, Nathalie.
Adrien burde ikke måtte lide for konsekvensene av våre feil.
Vår lille prins har rett til å skape sin egen visjon om lykke.
Vær så snill å beskytte ham.
-God morgen, Marinette. -Morgen, Adrien.
-Se opp, Marinette. -Takk, Adrien.
Og croissanten til min kjære datter.
Og chouquettes til hennes Adrien.
Takk. Vi sees senere, Marinette.
-God morgen. -Akkurat i tide til frokost.
Forresten, hvordan tok Marinette
nyheten om at du skulle dra til London?
Har du ikke sagt noe ennå?
Jeg forstår selvfølgelig at det er litt trist.
Men du vet jeg gjør det for din lykke.
Er du sikker på at dette er for hans lykke og ikke din egen?
Jeg er faren hans, og jeg vet hva som er best for ham.
Du burde ha lyttet til Marinette sitt råd, far.
Pannekakene dine smaker like ille som alltid.
Ha en fin dag, Nathalie.
Jeg vil heller gå, om det er greit.
Jeg må tenke på noe annet.
Du satte virkelige faren din på plass.
Jeg gleder meg til å se ansiktet hans når du sier du ikke skal dra.
Jeg aner ikke hvordan jeg skal si det.
Men du skal si det, ikke sant?
Du kan ikke vente til du er borte før du sier at du ikke drar.
Alt jeg vet er, samme hva som skjer,
så vil jeg og Marinette vare evig.
Evig? I mellomtiden har du bare noen dager igjen.
-Adrien. -Marinette.
-Chouquettes? -Takk.
Hvordan kan de gjøre det feil? Det er ikke komplisert.
Det er det for disse to.
Det er veldig komplisert.
Dere to, det er nok. Gjør det!
Hva snakker du om, Rose?
Kysset. Den nydelige handlingen som forsegler evig kjærlighet
for verdens søteste kjærester.
Kjæresteparet vi har ventet på i evigheter.
Så, dere to, kyss nå.
Ellers kysser jeg dere begge.
Hyggelig at du støtter oss, men vi venter på det rette øyeblikket.
-Ikke sant, Marinette? -Det stemmer.
Du er perfekt, Adrien, som alltid.
-Nei, du er. -Nei, du er.
-Nei, du er perfekt.
-Du er perfekt.
-Nei, du. -Nei, du.
Dere er så søte.
Men også irriterende.
Adrien-ingenting og bakerjenta hans.
Eller: "Hvordan gå fra avispapir til toalettpapir."
Vær slem mens du fortsatt kan.
Du skal få vite en hemmelighet.
Husker du vennen din, Lila, som såret alle med løgnene sine?
Ser du henne i klasserommet?
Nei. Jeg satte en stopper for slemheten hennes, og kan gjøre det med deg også.
Det vil jeg gjerne se, Dupain-Cheng.
La henne tro hun er best.
Vi er ikke ferdige med henne.
Nei, Kim, sanskulottene i den franske revolusjonen
ble ikke kalt det fordi de sprang rundt i badedrakter.
Det var fordi de, i motsetning til aristokratene,
brukte vanlige lerretsbukser.
Bla-bla. Ingen bryr seg.
Ingen bryr seg om dette.
-Chloé, slutt. -Skru av!
-Vi vil høre. Vi bryr oss. -Klart dere mener det er interessant.
Dere trenger jobb senere, men det trenger ikke jeg.
Det er forskjellen mellom sankulotter og aristokrater.
-Er det ikke, frøken Bustier? -Chloé, det er nok.
Skru av musikken med en gang,
-ellers sender jeg deg til rektor. -Det tror jeg ikke.
Faktisk tror jeg at det er du som må gå.
Frøken Mendeleiev, de nye skolereglene tillater musikk i skolen, sant?
Er du sikker?
Vil du jeg skal plage faren min, ordføreren i Paris,
så han kan bekrefte det?
Frøken Bustier, kom til kontoret.
Ha det.
Chloé, er du gal? Frøken Bustier er gravid.
-Hun trenger ikke dette. -Du får ikke lov å gjøre dette.
Og hvordan skal du stoppe meg?
Ved å drukne meg i tårene dine?
Chloés ønsker er Paris rådhus sine ordrer.
Det er en ordre fra ordføreren. Han er sjefen min.
Jeg har ikke annet valg enn å adlyde.
-Hva sa du til Mylene? -Nei, Ivan. Det er nettopp det hun vil.
Nå.
Marinette slo meg.
Hva? Nei, det gjorde jeg ikke. Jeg stoppet Ivan fra...
Chloé lyver.
-Chloé lyver. Hun er en manipulator. -Ser du?
De later som de ikke er voldelige, men de angriper en hjelpeløs jente.
Frøken Mendeleiev.
Dette er absurd.
Du kan ikke utvise Marinette bare dager før skoleåret er slutt.
-Uten å undersøke? Og uten bevis? -Se. Her har du bevis.
Chloé, husker du gaven du ga meg på bursdagen min?
For meg er det et bevis på at du er en skjør tenåring
som ikke vet hva kjærlighet er og som bare vil ha oppmerksomhet.
Og vi prøver alle å hjelpe deg.
Så vær så snill, hva enn du vil,
spør deg selv om det er verdt all lidelsen du forårsaker.
Hørte du det?
En kontaktlærer som bruker elevens følelser til utpressing.
Dette er upassende.
Aldeles upassende.
Min far, ordføreren, vil ikke tolerere dette på en skole.
-Han ba om umiddelbar oppsigelse. -Han ba om umiddelbar oppsigelse.
Olga, du kan ikke gjøre det.
Beklager, men siden ordføreren er min overordnede,
må jeg adlyde.
En engasjert lærer som urettmessig ble oppsagt.
Dette er perfekt for min Megakuma.
Kaalki, din kraft er nå min.
Reise, min Megakuma,
og snu denne følelsen av urettferdighet til rettferdig sinne.
Frøken Sans-Culotte, jeg er Monarch.
Du har blitt offer for et korrupt system.
Jeg tilbyr deg kraft til å hevne denne urettferdigheten.
Nei, takk.
Hva mener du med "Nei, takk"?
Jeg vil bare snakke fornuft til eleven min...
...ved å bruke ord.
Jeg trenger ikke onde krefter til det.
Hva?
Du har en avtale om ti minutter, med ordføreren og Tsurugi-san.
Fall ned, mørke vinger.
La meg få et ord med den nye rektoren.
Det vil ikke hjelpe, Gisele.
Dessuten tror jeg vi kan finne en løsning.
Jeg skal ikke svikte dere.
Ikke vi heller, frøken Bustier.
Du kan stole på oss.
For det ser ikke ut som at alle har lært leksen.
Men hvis hun er i fengsel,
-eller blir utvist fra Paris... -Greit.
Vi snakker om det senere. Jeg har ikke tid akkurat nå.
Lar du faren din snakke slik til deg, Chloé?
Hva? Tror du at du kan lære meg hvordan jeg skal være slem?
Selvfølgelig ikke.
Men du bør besøke faren din på palasset
for å minne ham på at ingen er ulydig mot Chloé Bourgeois.
Politirobotene er fremtiden innen sikkerhet, herr ordfører.
Paris skal sette et eksempel ved å være de første til å bruke dem.
Eleganse og makt i ordenstjenesten.
Hva med alle politimennene mine som mister jobben?
De trenger en inntekt.
Dine politifolk får betalt for å gjøre ingenting.
Det ser ut som Ladybug og Cat Noir er de
som har håndhevet loven i Paris de siste månedene.
-Er du ikke enig? -Eller stoler du mer på barn,
hvis identitet du ikke vet?
Eller robotene som vil være under full, dog fjern, kontroll?
Hvis du vil fortsette å være ingeniøren for Paris, André,
må du kapre toget til fremtiden før det drar fra deg på stasjonen.
Pappa!
Tør du å legge på uten å adlyde meg?
-Skru på kameraet. -Hvorfor skal jeg det?
Gjøre hva?
Stol på meg, og du skal få alt du ønsker.
Du må gjøre det jeg vil fordi alle må gjøre det jeg vil.
Frøken Bustier må gå i fengsel.
Og alle elevene i klasserommet mitt må forbys
å gå på andre videregående skoler for alltid.
Er ikke dette å ta det litt langt, Chloé?
Mamma har rett. Du har ingen kommandolinje her.
Derfor adlyder ingen deg. Du er latterlig.
Du har rett, Chloé. Faren din er svak.
Hvis det ikke var for Ladybug og Cat Noir
ville Paris vært styrt av akumatiserte skurker, sant?
Du er en så svak ordfører,
at hvis det ikke var for Ladybug og Cat Noir...
Og alle vet hvor patetiske de er.
Hvis det ikke var for dem, hadde Monarch vært ordfører i Paris.
Hvis du Chloé var ordfører,
hadde du forbudt superhelter.
Hvis jeg var ordfører, hadde jeg forbudt superhelter.
Du bør følge din datters eksempel, André.
Hun er ikke så feig som deg.
Kom igjen.
Ladybug og Cat Noir er fantastiske. Alle elsker dem.
Når det gjelder klassekameratene, er det hun ber om urimelig.
Vil du la meg forby Adrien å gå på videregående?
Spørsmålet er irrelevant.
Når neste skoleår starter, vil Adrien være i London.
Hva, blir ikke Adrien værende i Paris?
Jeg skal gjøre det du vil, Chloé. Jeg lover.
Men nå må du la meg få spise ferdig.
Bra jobbet, Chloé. Det var en skikkelig maktdemonstrasjon.
Den tullingen kaster bort dyrebar tid
som vi ikke lenger har råd til.
Eller mer nøyaktig, som du ikke lenger har råd til.
Jeg skal snakke med ham.
Først herr Damocles, og nå er frøken Bustier og Marinette
utvist på grunn av Chloé? Vi kan ikke la det skje.
Det er bare noen dager igjen på skolen før ferien, Mylene.
Aldri for sent for rettferdighet.
Man med skoleballet på slutten av året? Det er perfekt for kyssing.
Hva skal du gjøre hvis du ikke kan gå?
Ingen kan stoppe oss fra å elske hverandre, Rose.
Seriøst, Gabriel, hva er poenget med politiroboter?
Har jeg noen gang gitt deg en dårlig idé, André?
Vi har vel alltid hjulpet hverandre?
Husker du da vi var unge og pengeløse?
Da Emilie, du og jeg skulle redde verden rett fra det lille loftsrommet vårt?
Du lagde min første dress så jeg følte meg komfortabel,
og Audrey, som jeg var forelsket i, la endelig merke til meg.
Var vi ikke lykkeligere da?
At livene våre var bedre. Mer rettferdige?
Kom igjen. Du har alt for å bli lykkelig, André.
Du har en kone, en datter, rådhuset i Paris.
En kvinne som knapt respekterer meg,
en egoistisk, hjerteløs datter og et rådhus som jeg aldri ønsket meg.
Jeg gikk bare inn i politikken som pappa, for å imponere Audrey.
Det vet du.
Jeg aner ikke hva du snakker om.
Se på meg, Gabe.
Jeg har løyet hele livet, jeg har lurt og misbrukt makten min.
Jeg var en drømmer, en kunstner. Jeg ville lage filmer.
Jeg har blitt en tyrann i tjeneste for familien min og vennene deres.
Politiroboter i dag? Og i morgen?
Kanskje erstatte lærerne med maskiner?
Eller gjøre skolen om til fengsel?
En fabrikk med idioter smarte nok til å kjøpe produkter
som gjør deg, meg og Tsurugi-san rike?
Og du, se på deg.
Du pleide å skape unike klær for å gjøre folks drømmer til virkelighet.
I dag designer du politiroboter og tilkoblede ringer.
Vet du hva? Kanskje det fortsatt er håp? Kanskje vi kan endre oss.
Gi opp privilegiene, gå tilbake til slik det var før.
Hva skal jeg si til Tsurugi-san?
Si nei. Jeg gjør det ikke. Rådhuset er ikke lenger til salgs.
Hvis det er det du vil.
Manuset var faktisk ikke så ille.
Morsom scene, sant?
Se på meg, Gabe. Jeg har løyet hele livet, jeg har jukset og misbrukt makten min.
Jeg var en drømmer.
Venner...
Politiroboter i dag.
Og i morgen bytter jeg kanskje ut lærere med maskiner.
Eller kanskje jeg gjør skolen om til fengsel.
Jeg har løyet hele livet, jeg har jukset og misbrukt makten min.
Politiroboter i dag. Og kanskje jeg bytter lærere ut med maskiner.
Jeg gjør skolen om til et fengsel.
Allianse, send videoen.
Det kommer til å bli bra. Jeg er straks tilbake.
Jeg har løyet hele livet, jeg har jukset og misbrukt makten min.
Politiroboter i dag.
Og i morgen erstatter jeg lærere med maskiner.
Jeg gjør skolen til et fengsel.
Det handler ikke lenger om at jeg får sparken.
Ordføreren kan ikke gjøre det. Noen må stoppe ham.
Nå er det perfekte tidspunktet. Reise, min Megakuma.
Frøken Sans-Culotte,
du trodde en utdannelse kunne forandre verden til det bedre,
men dine overordnede forrådte dine idealer.
Hvis du vil beskytte dem, må du kjempe.
Nei, det må finnes en annen løsning enn vold.
Det er det. Kraft.
Og jeg skal gi deg det. En magisk, mektig kraft.
Alt jeg ber om i retur er mirakuløsene til Ladybug og Cat Noir.
Jeg gjør dette for barna, Monarch.
For å gi styrke til revolusjonen din,
betror jeg deg essensen av Jubileets mirakuløs.
Den gir deg kraften til å få folk til å se drømmene sine om frihet
og dermed vinne støttespillere for din sak.
Daizzy, din kraft er nå min.
Til våpen, borger. Form bataljonene dine.
Overfør.
Ingen kan stoppe revolusjonen.
Ça ira, ça ira, ça ira
Lenge leve revolusjonen.
Caline, du kan ikke gjøre dette. Du sa det selv.
Det finnes andre måter.
Mørke vinger, fall.
Fellen er satt, Tsurugi-san.
Mens vi venter på at Ladybug og Cat Noir skal gå i den,
er det eneste som gjenstår å gjøre Chloé Bourgeois til en frelser.
Så, herr Banana, selvbiografien din, Stay Peachy, skal filmatiseres.
Hva kan du si om den?
-Stay Peachy. -Det holder.
TV bør ikke brukes til å fordumme massene,
men til å vekke bevisstheten til folket.
Hele livet har jeg løyet, jukset og misbrukt makten min.
Politiroboter i dag.
Og i morgen erstatter jeg lærere med maskiner.
Jeg er sikker på at alt vil ordne seg. Motstanden vil ikke gi opp.
Jeg håper det.
Er det noe annet på gang?
Vil du snakke om det?
Jeg...
-Megakuma-alarm. -Jeg må...
Jeg må gå.
Faren min ba meg komme rett hjem, hvis det kom en Megakuma-alarm.
Håper ikke Adrien er i trøbbel.
Han ville nok sagt det hvis han var, Marinette.
Du har rett. Tikki, på med prikker.
Jeg skulle til å si det, men det passer aldri.
Plagg, ut med klør.
Jeg har jukset og misbrukt...
Politiroboter i dag. Og i morgen erstatter jeg lærere med maskiner.
Tuller du? Er han akumatisert eller noe?
Herr Agreste?
Chloé, jeg ble imponert over din veltalenhet tidligere,
og det fikk meg til å gi deg en gave,
den mest dyrebare, mest fantastiske gaven som finnes.
Det eneste du kunne tilbudt meg, var Adrien.
Men nå som han har dummet seg ut med bakerjenta,
vil jeg ikke ha ham lenger.
Jeg tenkte faktisk på en gave som gir deg makt.
Ikke nødvendig. Jeg har allerede alt, siden faren min er ordfører i Paris.
Med sin tilståelse er kanskje ikke faren din ordfører så mye lenger.
Og hvis han ikke lenger kan beskytte deg,
hva skjer når du må svare for alle de du har såret?
Greit. Vent litt. Hva er den gaven du snakker om?
Det er nesten Bastille-dagen.
Tror du den akumatiserte skurken feirer den franske revolusjonen tidlig?
Jeg tenker først og fremst at Monarch vil støtte en revolusjonær.
Ladybug, Cat Noir, hjelp sanskulottene å fri Paris fra sin aristokratiske ordfører.
Terror er ingen løsning.
Det er satt opp valg så stemmen din kan bli hørt.
Eller revolusjon når alle er korrupte. Ingenting kan stoppe frihet.
Vi er alle for dans og fyrverkeri 14. juli,
men er det ikke litt mye, frøken Sans-Culotte?
Ikke la henne få deg til å miste hodet.
Jeg kan ikke tippe på hennes definisjon av rettferdighet.
La oss prøve noe annet.
Lykkeamulett!
En krone?
Revolusjon? Sans-Culotte?
Bourgeois oppfører seg som kongen av Paris,
og kanskje bør han fjernes fra kontoret.
Sier du at vi skal gi skurken frie tøyler?
Jeg vet ikke. Det er liksom det lykkeamuletten mener.
Du har rett.
Det er ikke opp til å oss å bestemme hvem som skal være ordfører.
En akumatisert skurk må av-akumatiseres.
Ta vare på dem mens jeg utfører oppdraget.
Dette skjer når du nøler.
Når vi møter motgang, må vi våge og våge igjen og fortsette å våge.
Hei, vent.
Stefar og ordfører Bourgeoisas gjorde noen feil,
men innerst inne er han ingen dårlig mann.
Jeg har prøvd å høre på folk, utdanne elever, å overbevise med ord.
Men vi må innse fakta.
Det er bare én ting som fungerer: en revolusjon.
Gi deg selv en siste sjanse.
Du er lærer, er du ikke? Prøv å bruke ditt beste våpen en siste gang.
Ord. Riktignok fungerer de ikke på alle.
Men hvis denne jenta forteller sannheten, vil det kanskje fungere med ordføreren.
Og jeg har misbrukt makten min...
Dette er Agreste sin telefonsvarer. Legg igjen en beskjed.
Jeg trodde vi var venner, Gabriel, men det ser ikke slik ut lenger.
Men igjen, det du gjorde var det dyttet jeg trengte
til å endelig ta rett avgjørelse. Jeg synes likevel synd på deg.
Ha det, Gabriel.
ENSOMHET
Herr Bourgeois, du jukset, løy og brukte sammensvergelser.
Du må stille deg ansvarlig overfor folket, og trekke deg som ordfører.
Du har helt rett.
Jeg skulle ikke blitt ordfører i utgangspunktet.
Og en så utmerket lærer som deg skulle aldri fått sparken.
Så vi skal fikse dette.
Med makten jeg har, gjeninnsetter jeg deg nå i din stilling.
Og med den makten jeg har, gir jeg meg selv sparken fra rådhuset.
Hvilken lettelse.
Dere kan lukke døren på vei ut.
Ha det.
Du hadde rett. Noen ganger kan revolusjon vinnes med ord.
-Caline. -Gisele.
-Knoke. -Knoke.
Rart. Jeg fikk ikke bruke kronen.
Lykkeamuletten viser alltid riktig måte å beseire skurken på.
-Du bruker den også til å fikse skader. -Kanskje du har rett.
Mirakuløse Ladybug!
Arrester Ladybug og Cat Noir.
Amuletten var ikke til frøken Sans-Culotte.
En krone til dronningen av rakkerunger, selvfølgelig.
Ladybug og Cat Noir har nettopp hjulpet superskurker å tvinge faren min,
ordføreren av Paris, til å gå av.
De har ingen rett til å bruke de magiske kreftene er slik.
Heldigvis for oss, er jeg her for å forsvare min far og beskytte demotra-kiet.
Rolig, Chloé. De-mo-kra-ti.
-De-mo-kra-ti. -Bra jobba.
Hva tror du du får forsvare?
Faren din gikk av av seg selv.
Ser du? Nå prøver de igjen, å bruke kreftene sine mot
demakro... demikro... Dekromatiet.
De er ikke superhelter. De er superskurker.
Det er nok.
Kataklysme!
Folk i Paris, til vi finner en detomatrisk løsning...
Altså, en løsning som fungerer,
skal jeg være den nye ordføreren i Paris.
Makten må... Et øyeblikk.
Jeg kan ikke si det. Det er latterlig.
Stol på meg. Ingenitng er mer mektig enn en løgn.
Tydeligvis.
Makten må tilbake til folket. Og jeg er av folket, det er derfor,
fra og med i dag at superforbryterne Monarch, Ladybug og Cat Noir er lovløse.
Tekst: Anette Kvam