Om dagen er jeg Marinette.
En helt vanlig jente med et vanlig liv.
Men det er noe ved meg som ingen vet ennå.
For jeg har en hemmelighet.
Fra og med i dag er superforbryterne Monarch, Ladybug og Cat Noir lovløse.
Men vil det vare lenge?
-Selvfølgelig. -Nei, selvfølgelig ikke.
Selvfølgelig ikke. Vi skal holde et "dekormatisk" valg.
Et "dekromatisk..." Jeg skal tale i et møte senere.
I mellomtiden skal robotene mine opprettholde Chloés lov i Paris.
-Skal vi gå? -Vi kan ikke gjøre det.
Selvfølgelig kan vi det. Vi må. Vi kan ikke la Chloé lage reglene.
Hvis hun ble akumatisert, hadde det vært lett. Finn objekt, ødelegg, fjern ondskap.
Vi kan ikke angripe noen som ikke er akumatisert,
for da ser vi ut som superskurker.
Det er nok noen som ordner opp.
Du har rett. Voksne, en autoritetsfigur.
Og vi kan fortsette med vår sak. Kjempe mot Monarch.
Prikker av.
Endelig, noen unge som oss som representerer oss.
Superhelter er uansett ubrukelige. De klarer ikke å stoppe Monarch.
Og hvem vet? Kanskje det er fordi de har vært på hans lag hele tiden?
En tenåring på rådhuset? Det er absurd.
Hun kan heller rydde rommet sitt.
Kom igjen. Vær modig.
Å holde på dårlige nyheter er som ost. Hvis du venter for lenge, blir den dårlig.
Jeg håper å overbevise far om å ikke sende meg til London.
Marinette er den mest fantastiske jenta i hele universet.
Du elsker henne vel og stoler på henne?
-Ja. -Så be henne om hjelp.
Kanskje hun finner løsningen du snakker om.
-Det er et tegn. -Du har rett. Nå er rette tiden.
-Marinette, jeg... -Har du sett nyhetene?
-Hun kan ikke være verre enn faren. -Dessuten blir det ikke lenge.
Hun sa at det blir et "dekromatisk" valg.
Slapp av. Dette varer ikke lenge.
Noen er nødt til å gjøre noe. Jeg må fortelle deg...
Ja, du har rett. Vi må gjøre noe. Men hva?
Jeg skal ringe alle. Vi finner ut av noe sammen.
Den som kommer på en idé, ringer den andre tilbake.
Det passer bedre en annen gang.
Er frøken Chloé fornøyd med politirobotene vi skaffet til rådhuset?
Ja, veldig. De er artige.
Du har sparken, Jean-Raoul.
Disse robotene er mye mer kompetente enn deg.
Det har gått én dag siden du erstattet din far,
og alt er allerede løst.
Ladybug, Cat Noir, Monarch.
Alle superforbryterne, som du kaller dem, har forsvunnet.
Ja. Det var ikke akkurat vanskelig.
Det har kun gått én dag siden du erstattet din far,
og alt er allerede løst.
Ladybug, Cat Noir, Monarch.
-Du var storartet. -Klar jeg er storartet.
-Derfor er jeg ny borgermester i Paris. -Sa du noe, frøken borgermester?
Hvorfor skulle jeg snakke med deg? Ut med deg. Du har sparken.
Allianse, ring frøken Tsurugi.
Chloé Bourgeois kommer til å rote til alt.
Ladybug og Cat Noir vil ikke få noe annet valg enn å ta over.
Og med tanke på at de har med en tenåring å gjøre,
våger de ikke bruke superkreftene.
Mens vi ikke vil nøle med å bruke våre.
Og vi får lett tak i Mirakuløsen deres.
Reis.
Du er arrestert, Monarch. Gi meg Mirakuløsen din.
Det er greit. Jeg er kun her for å danne allianse med deg, kjære Chloé.
Jeg inngår aldri allianse med en superforbryter igjen.
-Jeg er den største. -Godta alliansen.
Greit. Samme det. Hva handler alliansen om?
At ingen andre enn deg skal ha superkrefter.
Så du gir meg Mirakuløsene dine?
Hvis jeg ga deg Mirakuløsene, hadde du blitt en superskurk.
Og du har selv forbudt superkrefter. Hvordan ville du sett ut da?
-Det er sant. -Men jeg kan gjøre det bedre.
Jeg beholder mine Mirakuløser og stiller kreftene deres til din tjeneste
uten at noen andre vet det.
Slik har du alle kreftene du vil, uten at det ser slik ut.
Og du kan endelig få bort Ladybug og Cat Noir.
Jeg er skurken, men jeg vil se ut som helten.
Nettopp.
Dronning Borgermester, jeg gir deg og dine robotvakter full makt.
Jeg overfører makten til beskyttelse, migrasjon, besluttsomhet og handling,
så vel som kraften til pretensjon,
som vil tillate dem å bli usynlige fra nå av.
-Og de gjør fortsatt alt jeg vil? -Absolutt alt.
Så lenge vi trenger henne.
Reis.
I dag er dagen, Plagg. Jeg skal fortelle alt til Marinette.
Dette var en idé fra Marinette, Alya og Mylene. De jentene har ferdigheter.
-Det er helt sikkert, Nino. -Vi skal ikke la Chloé bestemme.
Takket være meg, som ble kvitt de superfolka,
skal Paris bli fantastisk igjen.
Du får gjøre hva du vil og si hva du vil.
Få tilbake frøken Bustier den store!
-Hva skal vi si? -Hva er dette?
Siden vi er frie til å si hva vi vil, Chloé,
nekter vi å gå tilbake til klassen vår før frøken Bustier og herr Damocles
er tilbake som lærer og rektor.
Tror dere jeg bryr meg?
Kameraet. Ikke glem kameraet, Chloé.
Beklager.
Det ser ut som om denne jenta, som utgir seg for å være søsteren min,
og hennes venner, som protesterer heller enn å studere,
vil ta skolen i besittelse
for å tvinge meg til å gjeninnsette en ond lærer,
og en rektor som tror han er en superhelt.
-Oi sann. -Vi skal ikke ta skolen i besittelse.
-Vi protesterer bare. -De respekterer ikke "dekromatiet".
"Detraumasi". Dere vet hva jeg mener.
Ja, vi vet hva demokrati er, men det gjør visst ikke du.
Det er derfor du bør avholde valg snarest.
Så disse to truer meg? Det er ikke akkurat "demakratisk" av dem.
Folk som truer borgermesteren skal rett i varetekt.
-Chloé, du må ta til fornuft. -Jeg har aldri mistet fornuften.
Og jeg skal bevise det. Jeg husker at du fortsatt har fått sparken.
Jeg mener,
jeg gjorde det som måtte gjøres for å beskytte barna fra din innflytelse.
Dupain-Cheng. Min tur til å fortelle deg en hemmelighet.
Nei, ikke nå, Chloé.
Jeg har ombestemt meg. Jeg skal fortelle det senere.
Hevn er et bakverk som er best servert kaldt, ikke sant, bakerjente?
Forfedrene til Bourgeoisene var de som oppdaget gullet
som gjorde det mulig med alle de store prestasjonene.
Hvor ble det av Mylene og Ivan?
Skal vi fortsatt ikke gjøre noe?
Det er stygt, men Monarch hadde ikke noe med det å gjøre.
I dag er dagen. Jeg skal fortelle alt til Marinette.
Adrien! Faren din kjenner Bourgeois-familien godt.
Du kan be ham gjøre noe for å stoppe Chloé.
Det å snakke med faren min løser ingenting. For akkurat nå...
Er det noe galt med ham?
-Vel, faren min er... -Hei, du, iskremmann.
Har du betalt avgiften for å selge iskrem?
Jeg trenger ikke det for å selge kjærlighet i Paris.
Nå gjør du. Hvis ikke, havner du i varetekt.
Nyt den. Det kan være min siste iskrem.
Ikke tale om, André. Ingen skal hindre deg i å spre glede.
-Går det bra, Nino? -Ja.
Det er bare det at Alya skulle møte oss,
men hun tar ikke telefonen.
-Hvor er foreldrene mine? -I varetekt.
De ville jeg skulle betale for chouquettene.
Varetekt? Hva snakker du om? Pappa? Mamma?
Savner du dem allerede? Du kan jo holde dem med selskap.
I varetekten.
Det er Marinette. Legg igjen en beskjed.
Dere to har definitivt hatt kommunikasjonsproblemer i det siste.
Hun er nok hjemme. Det er uansett best å si det personlig.
Er det noen her?
Marinette?
Chloé.
-Hva har du gjort? -Adri-ingenting. Du brukte lang tid.
Jeg vet hva du skal si.
"Slemme Chloé, jeg håper du ikke gjorde noe mot bakerjenta."
Jeg er så livredd for at jeg skal bli straffet.
Tuller. Jeg bryr meg ikke. Og Adri-forræderen kan ikke gjøre noe.
Ellers skal jeg fortelle Dupain-Cheng at han har løyet for henne.
At han ikke sa at han måtte til London for å adlyde faren sin,
som en lydig, liten marionett.
Det stemmer, jeg vet alt.
Men det kan forbli vår hemmelighet, vet du. Du må bare gjøre det jeg vil.
Som en start, vil jeg at du skal være vise-borgermesteren min.
-Du er gal, Chloé. -Jeg kan få alt jeg har lyst på. Selv deg.
Med mindre du vil at jeg forteller sannheten til bakerjenta.
Vet du hva? Jeg skal fortelle det selv.
Vil du holde henne med lag?
Du bør takke meg, for jeg skal oppfylle ønsket ditt.
Varetekt for forræderen!
Latterlig. Du vil alltid være latterlig.
Varetekt. Du er i varetekt.
Finn et hjørne, og du kan komme ut.
-Jeg vil alltid være der for deg. -Men her finnes ingen hjørner.
Vi gå og går, rundt i sirkel.
-Du vil alltid være latterlig. -Hvordan klarte Chloé dette?
-Jeg vil alltid være der for deg. -Marinette!
-Du kan stole på meg. -Marinette!
Adrien!
-Marinette? -Adrien!
-Du vil alltid være latterlig. -Adrien!
Marinette!
Vi later som vi prøver å ødelegge disse skjermene.
Latterlig. Du vil alltid være latterlig.
La tankene mine få ro. Du har vel ikke glemt at jeg kan gi deg superkrefter?
Nei, men jeg må ha en avledning for å bruke dem.
Latterlig. Du vil alltid være latterlig.
-Jeg vil være der for deg. -Plagg, ut med klørne!
-Du kan stole på meg. -Kataklysme!
Latterlig.
-Jeg vil alltid være der for deg. -Vi fant en vei ut.
-Du kan stole på meg. -Tikki, prikker på!
Latterlig. Du vil alltid være latterlig.
Jeg vil alltid være der for deg. Du kan stole på meg.
Alle vil være enige om at på få dager
har jeg gjort Paris bedre enn det var før. Mye bedre.
Så hvis det var valg i dag,
hvem ville stilt som motkandidat til meg? Ingen.
Nå går vi inn, ikke sant?
Ja, vi går inn. Denne gangen kan hun ikke overraske oss.
Lykkeamulett!
Mirakini? Kraften min kan ikke konkurrere mot kreativiteten din. Kataklysme!
Så vi er alle enige om at det ikke er nødvendig å holde valg.
-Nei, vi er uenige. -Det er Ladybug!
-Ser du? -"De har ikke respekt for demokratiet."
De har ingen respekt for "detromakiet".
Og de vil bruke superkrefter for å stjele kraften min.
Nå er sannhetens øyeblikk, Tsurugi-san.
Den eneste kraften som har verdi, Chloé,
er kraften vi bruker til felles beste for folket.
Og du bruker bare kraften på deg selv.
Hvem vil ha valg for å bli kvitt en diktator?
Det er på tide at vi lærer deg hvordan du sier ordet riktig, Chloé. DE-MO-KRA-TI.
Cat Noir, Lykkeamuletten har gått i oppløsning.
La meg prøve.
Min kataklysme virker heller ikke.
Som om beskyttelseskraften
var blandet med usårbarhetskraften for å skape disse fengslene.
-Mirakuløs-krefter? -Monarch.
Så hvem har all kraften nå? Det har jeg.
Jeg sa at ingen kunne ha superkrefter, for de er kun for meg.
Stå klar for å gjenvinne kontrollen over robotene.
Ladybug og Cat Noir er i ferd med å forvandle seg tilbake.
Jeg skal ta meg av av-akumatiseringen av Chloé. Da blir Mirakuløsen endelig vår.
Jeg vant! Jeg er den største!
Det er ingenting du kan gjøre nå, for jeg er akumatisert!
Det plager værhårene mine å si det, men jeg tror ikke hun tar feil.
Vi sitter litt fast her.
Vi har ventet på at noen skulle gjøre noe fra starten,
men vi tok feil, Cat Noir.
Det er ikke opp til noen å gjøre noe. Det er opp til alle. Alle må handle.
De forvandler seg tilbake.
Nei! Ikke nå. Ikke ennå.
Frøken, de-transformasjonen avtar.
Du kan også motstå det. Vi trenger mer tid!
Vi har bare noen få sekunder igjen til vi forvandles tilbake.
Vi vil ikke kunne bli superhelter igjen.
Dere må fortsette å kjempe uten oss.
Dere kan gjøre det, fordi dere allerede har gjort det hele tiden ved å støtte oss.
Noen gjorde det ved å være Mirakuløs-holdere sammen med oss.
Alle gjorde det, ved å ikke gi etter for frykt, til tross for truslene fra Monarch.
Hvis alle kan gjøre noe, er det dere alle! Det har alltid vært dere!
-Hun har rett. Vi må gjøre noe. -Men vi er ikke superhelter.
-Det får vi se på. -Tid for Uglen.
De har rett. Motstandskamerater, det er på tide å komme ut av skyggene.
-Kamerat Ketchup! -Kamerat Smørbutler!
Det har vært en glede å kjenne deg, Ladybug.
Faktisk å ikke kjenne deg,
for det ser ut til at jeg skal bli kjent med deg.
Pokker. Jeg feiler fullstendig på de siste superheltlinjene mine, milady.
Å fortelle vitser var det jeg var god til.
Du var perfekt, pusekatt.
Superunderbukser!
Ja! La oss ta dem!
-Hva skjer her? -Vi vil ha revolusjon!
Nei!
Kom.
Angrip dem! Sett dem i varetekt!
Cat Noir, vi må gjøre som dem. Vi må fortsette å kjempe.
De gir ikke opp, og vi gir ikke opp.
Og vi skal ikke de-transformere tilbake igjen!
Aldri igjen!
Hvorfor forvandler de seg ikke tilbake, Nooroo?
Du forvandler deg ikke tilbake.
Jeg er voksen. Å ikke transformere tilbake er en makt som tilhører voksne.
-Jeg antar at de må ha blitt voksne. -Nei.
Du er latterlig! Helt latterlig!
-Det er på tide at dette stopper, Chloé. -Mega-Akuma må være i båndet.
Ikke mer ondskap fra deg.
Kataklysme!
Tid for å fjerne ondskapen!
Har deg.
Ha det, lille sommerfugl.
La den være. Jeg må rette mine egne feil.
La meg gå! Jeg har ikke tapt ennå. Jeg har robotene mine!
Ja! Vi er endelig fri fra skrytepaven Chloé.
-Paris må finne en ny ordfører. -Men hvordan skal vi gjøre det?
Vi skal bare sette demokratiet i gang.
Innbyggerne skal holde valg.
Det er en god ide.
Jeg er tror at folket i Paris vil elske å ha deg som borgermester.
Men jeg kan ikke. Jeg er bare en lærer.
Hun har rett. Du hadde vært fantastisk.
Vi hjelper deg med kampanjen, kompis... eh, frøken Bustier.
-Nå må vi feire. -Perfekt timing.
Avgangsballet er i kveld.
Jeg må hjem og skifte. Vi møtes ved Eiffeltårnet.
Samme her. Vi sees.
På grunn av deg har vi mistet ansikt. Du har ødelagt vårt navn og rykte.
Du hadde kraften i nevene, og du rotet dem bort.
Bourgeois fostrer ikke tapere.
Tror du at du skal til London på ferie? Fortsett å drømme.
Jeg tar kontroll over livet ditt igjen, og starter med utdannelsen din.
Pakk veskene. Flyet til London går om en halv time.
Pappa, i kveld er avgangsballet.
Adrien, jeg er faren din, og jeg nekter å høre mer.
Kreftene dine har utviklet seg. Er du klar over hva dette betyr?
-Du har blitt voksen. Du er sterkere. -Skulle ønske det var sant, Plagg.
Jeg skal prøve å tro det er det uansett. For deg og for Marinette.
Du kan ikke være ulydig mot din far,
men ikke la noen stoppe deg fra å elske den du vil.
Far, vær så snill, jeg vet hva jeg vil.
La meg leve livet her i Paris med Marinette og vennene mine.
Du må gå gjennom dette som en Agreste.
Det er det moren din ville ha ønsket.
Nei, jeg er sikker på at mamma bare ville at jeg skulle være lykkelig.
Adrien.
Marinette, jeg burde ha fortalt deg det før, men helt til siste øyeblikk,
håpte jeg å finne en løsning. Jeg prøvde alt, jeg sverger.
-Adrien, hva skjer? -Jeg må forlate Paris.
Jeg er ikke verdig kjærligheten din. Det gjør så vondt å såre deg.
Unnskyld.
Jeg ga deg et løfte, Adrien, husker du? Og det skal jeg holde.
Jeg skal aldri forlate deg!
Vi har solgt nok allianser.
Overalt i verden er folk nå prisgitt vår nåde.
Når Kagami og Adrien er trygge i London, starter vi Operasjon perfekt allianse.
Adrien!
-Stopp! Du har ikke lov til å være her! -Adrien!
Du, skill dem.
Pass deg, Chloé. Jeg er ikke i humør.
Bra. Husker du hemmeligheten som jeg ville fortelle deg?
Gjett hva. Adrien skal flytte til London.
Ingen av dere får se ham igjen. Og du skal lide.
-Du er latterlig, aldeles... -Vær stille, Chloé.
Jeg vet allerede din lille hemmelighet. Jeg vet det fordi Adrien fortalte meg det.
Jeg vet også at han elsker meg.
Og det er ingenting du kan gjøre med det. Ingenting.
Du har mistet all makt over oss. Du er den som er latterlig, Chloé.
Aldeles latterlig. Nyt turen.
Tekst: Anette Kvam