Jojo Betzler.
Starost: deset let.
Danes se boš pridružil vrstam Hitlerjeve mladine
in sodeloval pri posebnem vikendu urjenja.
Naporno bo.
A danes boš postal mož.
Obljubim, da bom namenil vso svojo energijo in moč
rešitelju naše domovine, Adolfu Hitlerju.
Zanj sem voljan in pripravljen dati svoje življenje.
Prisegam pri Bogu.
Ja, tako je prav.
No, Jojo Betzler, kakšen um imaš? - Kačji um.
In, Jojo Betzler, kakšno telo imaš? - Volčje telo.
Jojo Betzler, kakšen pogum imaš? - Panterjev pogum.
In, Jojo Betzler, kakšno dušo imaš? - Nemško dušo.
Ja, stari. Pripravljen si.
Adolf. - Hmm?
Mislim, da ne bom zmogel.
Was? Seveda boš.
Res si malo preklast in ne preveč priljubljen
in čeprav imaš deset let, si ne znaš sam zavezati vezalk.
A še vedno si najboljšejši, najbolj zvest mali nacist, kar jih poznam.
Da sploh ne omenjam, kako zelo čeden si.
Torej, odpravil se boš ven in užival, velja?
Velja. - Tako se govori. Ok.
Pozdravi me z enim heilom.
Heil Hitler.
Kaj? Zmoreš boljši heil kot to.
Heil Hitler. - Ne...
Samo vzklikni. Ne razmišljaj preveč.
Heil Hitler. - Ne, preveč si razmišljal.
Heil Hitler. Heil "Hitterler."
Kdo je "Hitterler?" Ali sploh govoriš nemško?
Heil Hitler. - To ni bil heil. To je heil. Heil!
Heil Hitler! Heil Hitler. Heil Hitler. Heil Hitler!
Heil Hitler. Heil Hitler! Heil Hitler!
Ooh, tako je prav. Uspelo ti je. Heil Hitler.
Lep dan ti želim! Postal boš najboljši. Heil Hitler! Heil Hitler!
Heil Hitler! Uspelo ti bo. Heil Hitler! Heil Hitler!
Heil Hitler! Heil Hitler! Heil Hitler! Heil Hitler!
Heil Hitler!
Waw!
Heil Hitler.
Heil Hitler. Heil Hitler.
Heil Hitler, Yorki. - Heil Hitler, Jojo.
Si pripravljen na najboljši vikend? - Ja, sem.
Pojdiva.
Prevod: JV
Tehnična Obdelava in BluRay Priredba: CRAZY SRBIN
Najnovejši filmi s slovenskimi podnapisi samo na: WWW.MOJBLINK.SI
EKIPA CRAZY SRBIN PRODUCTION VAM PREDSTAVLJA:
ZAJEC JOJO
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
Heil Hitler, družba.
Heil Hitler!
Mladina, dobrodošli na vikendu urjenja Hitlerjeve mladine
kjer bomo iz vas naredili prave moške in ženske.
Moje ime je Stotnik Klenzendorf.
Lahko mi rečete Stotnik K.
Stotnik K. Wooo!
Ja. In to je podčastnik Finkel.
To je Fräulein Rahm.
Zdravo. Heil Hitler, vsem skupaj.
Nekaj malega o meni. Kdo sem?
In zakaj sem tu pred skupino malih mulcev
namesto, da bi može gnal v bitko proti častni smrti? Dobro vprašanje.
To se sprašujem vsak dan vse od Operacije Zajeb
kjer sem izgubil zdravo oko v napadu, ki bi se ga dalo preprečiti.
In po mnenju mojih nadrejenih,
človek potrebuje dve zdravi očesi, da bi sodeloval v vojnih prizadevanjih.
Zmorejo ljudje z obema očesoma to?
Jezus. - V naslednjih dveh dneh,
se boste vi mali glodalci spoznali z nekaterimi stvarmi,
s katerimi se mogočna nemška vojska srečuje vsak dan.
In čeprav se morda zdi, da je naša država v slabem položaju
in da za zmago v tej vojni ni zares nobenega upanja več,
nam baje gre kar dobro.
Kakorkoli, vsem dečkom smo dodelili Deutsches Jungvolk bodalo.
To so zelo posebna in draga orožja.
Vedno jih morate imeti s seboj.
In ne poskušajte se zabosti med sabo.
Brez zabadanja!
Brez zabadanja.
To je vaš prvi korak k moškosti.
Dečki se boste danes preizkusili v
aktivnostih kot marširanje, vaje z bajoneti,
metanje granat, kopanje jarkov, branje zemljevidov, obramba pred plini,
kamuflaža, tehnike zased,
vojne igre, streljanje, in metanje stvari v zrak.
Dekleta bodo vadila pomembna ženska opravila
kot povijanje ran, postiljanje postelj,
in učenje, kako zanositi.
Ah.
Za Nemčijo sem rodila 18 otrok.
Kako lepo je v tem letu biti dekle.
V redu. Začnimo.
Pridite.
Gremo!
Bog mi pomagaj.
Gremo, gremo, gremo!
Tri, dva, ena, svastika!
Dajmo! Potegni! Dajmo!
Av! Aaav!
Pokončaj ga. - Nikar, ne, ne!
Čekani. - Čekani, ja.
Kačji jezik. - Kačji jezik, ja.
Luske. - Ja, luske.
To je zato, ker se je nekoč, Judovski moški paril z ribo.
Wow!
Mi, Arijci, smo tisočkrat
bolj civilizirani in napredni kot katera koli druga rasa.
Zdaj pa pospravite svoje stvari, otroci.
Čas je za kurjenje knjig.
Jaaa!
Judje zvenijo strašno, kajne?
Meni že ne.
Če bi kakšnega spoznal, bi ga ubil v trenutku.
V... trenutku.
Kako bi ga prepoznal, če bi ga videl?
Lahko bi izgledali enako kot mi.
Potipal bi ga po glavi, če ima roge.
In smrdijo po brstičnem ohrovtu.
Saj res. Pozabil sem na to o brstičnem ohrovtu.
Predstavljaj si, da bi enega ujel in ga predal Hitlerju.
Tako bi zagotovo dobil mesto v njegovi osebni straži.
In potem bi postala najboljša prijatelja.
Mislil sem, da sem jaz tvoj najboljši prijatelj.
Yorki, ti si moj drugi najboljši prijatelj.
Prvo mesto je rezervirano za Führerja.
Torej, razen če si Hitler, ki se skriva v telesu majhnega, debelega fantka...
Bi bil na tvojem mestu zadovoljen z drugim mestom.
Najbrž sem samo otrok v telesu debelega otroka.
Zadeva zaključena.
Raah! Raah! Raah!
Ko boste stali pred sovražnikom in mu morali vzeti življenje,
kdo izmed vas bo imel pogum to narediti?
Dobro.
V Hitlerjevi vojski ni prostora
za tiste, ki so šibki.
Hočemo utrjene bojevnike.
Take, ki so pripravljeni ubijati v vsakem trenutku.
Boste to zmogli?
Da. - Ja.
Johannes.
Zmoreš ubijati?
Pfff. Seveda. Obožujem ubijanje.
Dobro. Pridi sem.
Kar brez strahu. Pridi.
Dobro.
Ubij ga.
Kaj?
Zavij zajcu vrat in ga ubij.
Ali te je preveč strah?
Ni me strah. Jaz... samo...
Zdaj.
Položi obe roki okrog njegovega vratu in ju močno zavij.
Morda bo zakričal, a ga bomo pokončali s škornjem.
Ubij. Ubij.
Ubij. Ubij. Ubij.
Proč! Daj no, proč. - Hej! Hej, hej.
Dober met.
Šleva si.
Tako kot tvoj oče.
On... On ni šleva.
Bori se v Italiji. - Res?
Nikomur se ni javil že dve leti.
Dezerter in strahopetnež je.
Reva je prav tako kot ti.
Strah te je tako kot majhnega zajčka.
Prestrašen mali zajček.
Morda bi tudi tebi morali zaviti vrat?
Jojo zajček.
Zajec Jojo.
Zajec Jojo. Zajec Jojo.
Ubogi Jojo. Kaj je narobe, mladi mož?
Živjo, Adolf. - Bi mi rad povedal o incidentu z zajcem?
Kaj je bilo s tem?
Hoteli so, da ga ubijem.
Žal mi je. Nisem mogel.
Ne skrbi. Sploh mi ni mar.
Ampak zdaj mi pravijo prestrašen zajček.
Naj govorijo, karkoli hočejo.
Tudi o meni so ljudje govorili ogromno grdih stvari.
"Oh, ta človek je norec."
"Oh, glej tega psihopata. Vse nas bo spravil v grob."
Povedal ti bom skrivnost. Zajec ni noben strahopetnež.
Ubogi mali zajček se vsak dan spopada z nevarnim svetom,
išče korenje za svojo družino, svojo domovino.
Moj imperij bo poln vseh različnih živali.
Levov, žiraf, zeber,
nosorogov, hobotnic,
nosorogobotnic.
Tudi mogočnih zajcev.
Boš cigareto?
Um, ne, hvala. Ne kadim.
Naj ti dam en res dober nasvet.
Bodi zajec.
Skromni zajec lahko ukani vse svoje sovražnike.
Pogumen je in zvit in močan.
Bodi zajec.
Jojo!
Si v redu, Jojo?
S kom si se pogovarjal?
Z nikomer.
Zdelo se mi je, da jočeš.
Si strokovnjak za solze?
Ne.
Zadeva zaključena.
Čas je, da Jojo tistim paličnjakom pokaže,
kdo je tu pravi strahopetni zajec.
Oprosti, o čem govoriš?
Saj ni važno.
Jojo, kam greš?
Grem biti zajec!
Zajec Jojo. Zajec Jojo. Lovi korenje. Zajec Jojo.
Hej, to je super.
Sva kot dve človeški antilopi.
Tako, fantje, vsak izmed vas bo imel priložnost,
da prižge in vrže granato.
Osebno bom nadzoroval vsakega izmed vas
da si ne bi odpihnili oči ali kaj podobnega.
Velja, kdo bo prvi?
Klaus.
Sranje.
Sranje!
Ne delajte tega.
Jojo. Jojo.
Finkel! Finkel!
Jojo, Jojo.
O moj Gott.
Videti je kot Picassova slika.
Njegova mama me bo ubila.
Moj ljubi levček.
Hej, mali.
Mm, mm, mm, mm, mm, mm, mm.
Mmm. Moj ljubi levček.
Zakaj si tako vesela?
Tvoj sin je grd kot pošast.
Hej. Nobena pošast nisi.
Sploh pa, rane se bodo zacelile,
in gibljivost noge se bo večinoma povrnila.
Ampak nikoli ne bom postal član Hitlerjeve osebne straže.
Ah, dober si takšen, kot si.
Jaz sem samo vesela, da si spet doma. Hmm?
Mamo levinjo skrbi za mladička,
še posebej, ko očka leva ni tukaj.
Ali levinje Inge.
Zajca zagrabi za rep, ga ovij okrog njegovega ušesa,
vse skupaj zaveži in ga potisni nazaj v luknjo.
V redu, zdaj pa pot pod noge, prav?
Mislim, da bo malo svežega zraku sijajno pripomoglo k okrevanju.
Nočem iti ven.
Kaj? Ne bodi tepček. Seveda hočeš.
Obupno izgledam.
Ljudje bodo strmeli vame.
Uživaj v pozornosti, mali.
Nima vsakdo takšne sreče, da bi izgledal obupno.
Jaz, na primer, nosim prekletstvo izjemno privlačnega videza.
Torej, zbral boš ves svoj pogum,
stopil skozi tista vrata in se podal na nepozabno pustolovščino.
Velja?
Velja.
Feldmaršal Jojo, vi ste naš najboljši mož.
Pripravite se na odhod iz hiše.
Ali je nevarno?
Zelo.
Heil Hitler. - O, Jezus.
Hej!
Dobro izgledaš, mali. Heil Hitler!
Frau Betzler, izgledate očarljivo kot vedno.
Oooh, wow.
Zaradi vas moj sin ne more normalno hoditi
in ima izmaličen obraz.
Ukradel je mojo ročno granato.
Kar vzel jo je... - Ja, ja.
Torej, boste pazili nanj, medtem ko bom v sužbi, hmm?
Poskrbite, da bo imel kaj početi in se počutil sprejet. Ste razumeli?
Sem. Ja, res dobro sem razumel.
Dobro.
Družba, to je Johannes Betzler.
Fant, o katerem sem vam govoril.
Se spomnite? Ukradel je granato
in se razstrelil. Kar je pripeljalo do tega,
da so me degradirali zaradi malomarnosti.
Zdaj delam tu v tej pisarni skupaj z vsemi temi krasnimi otroki.
Torej, Jojo. Prepričan sem, da bomo našli kaj, kar bi lahko počel.
Oh! - Kakšna ideja?
Ja. - Družba?
Ja. Ja.
Torej, potrebujemo nekoga, ki bo sprejahal klone.
Poleg tega bi lahko razdeljeval te nove propagandne letake,
in dostavljal te pozive o vpoklicu v vojsko.
Jaz najbrž ne bi mogel biti vpoklican?
Ali pač?
O, ja, to je krasna ideja.
Dajem vam svoje polno dovoljenje
da pošljete tega desetletnega otroka v vojno.
Mu bo kdo brž prinesel puško?
In jaz bi se z veseljem boril na fronti.
Postavi se v vrsto, mali.
V redu. Tukaj so obvestila o vpoklicu,
in tu je tvoja pištola.
Eeej! Čakaj! Čakaj! Čakaj!
Je pištola... malo preveč?
Ja.
Ogabno.
Poglej.
Kaj so storili?
Kar so lahko.
Pridi.
Hej-hej! Zajec Jojo!
Ha, poglej svoj obraz.
Vojak sem! Na bojišče grem!
In ti si poštar!
Zajec Jojo, Zajec Jojo!
Mama?
Feldmaršal Jojo je doma.
Mama?
Mama? Doma sem.
Mama?
Živjo.
Kaj hočeš?
Ali si duh?
Seveda. Duh sem.
Ne sili me v tek, mali.
Preveč sem lačna
in saj veš, kako zelo nam je všeč vonj po krvi.
Si kaj izgubil?
Nisem duh, Johannes. Sem nekaj strašnejšega,
a mislim, da si to že ugotovil, kajne?
Veš, kaj sem.
Ne. - Ja.
Reci.
Reci!
A..a Žid.
Gesundheit. (Na zdravje.)
Ne smeš biti tu.
Tvoja mama me je povabila,
kar najbrž pomeni, da sem njena gostja.
To ni dovoljeno. - Kaj boš naredil, dragi Hitlerche?
Hmm?
Seveda.
No, daj. Povej jim.
Ampak ali se zavedaš, kaj se bo zgodilo potem?
Rekla bom, da si mi pomagal.
Tvoja mama prav tako.
Potem bomo vsi kaputt.
In če mami zineš, da si me našel, samo besedico...
Bom svetu naredila ogromno uslugo
in ti odrezala nacistično glavo.
Si razumel?
Ja.
Mislim, da ga bom obdržala. Lep je.
Uff. To je bilo napeto.
Kaj naj storim? - Če sem iskren, nimam pojma.
Nenazadnje, lahko jih je še več.
Stotine jih lahko živi v zidovih tvoje hiše.
Kako ji je uspelo prevzeti nadzor?
Gotovo je uporabila svoje moči.
Nadzor uma.
Ah, tipično.
Si videl, kako hitro se premika? - Ja.
Kot mali, ženski, judovski Jesse Owens.
In zdaj ima tvoj nož. - Moj nož!
Ja. Kot mali, ženski judovski Jesse Owens,
Jack Razparač.
Vsekakor si v velikih težavah, prijateljček.
Hm, kaj storiti, kaj storiti?
Aha. Že vem! - Že vem!
Pogajal se bom. - Hišo požgi do tal
in okrivi Winstona Churchilla.
Ali pa se pogajaj. Hmm.
Oprosti?
Deklica?
Um... judovska deklica iz zidu?
Ju-hu. Judinja?
No, prav, povedal bom to, kar sem nameraval, in sicer:
Ne bojim se te in mislim, da bi si morala poiskati drug dom.
V redu?
Ni v redu.
Poberi se iz moje sobe.
Res je precej nesramna, veš?
Toliko imam povedati o tem.
In zdaj ima dva noža. - Vem!
S čim boš pa zdaj sekljal? - Ne vem!
Poleg tega je še vedno tam zgoraj.
Ta... ta stvar, ta, ta...
Judinja. - Ja. judinja, ja.
Kaj bova storila glede te judinje? - Ti se česa spomni.
A, zdaj sem jaz strokovnjak?
Nehaj mi ponujati prekletih cigaret! Deset let imam!
Prav. Oprosti. Živčen sem!
Ok, dajva karte na mizo.
Če boš povedal mami, ti bo tista Judinja odrezala nacistično glavo.
A nobenega razloga ni, da bi ti tista stvar s podstrešja uničila življenje.
Pravzaprav lahko to obrneš sebi v prid.
Kako?
Ko nekdo poskuša nad menoj uporabiti svoje moči nadzora uma, veš, kaj naredim?
Uporabim svoje moči nadzora uma nad njimi.
Se spomniš, ko me je lani tisti enoroki pirat von Stauffenberg
poskušal razstreliti z bombo pod mizo?
Ja, preživel si.
Taktočno.
Edini razlog zaradi katerega sem preživel, poleg tega, da imam neprebojne noge,
je zato, ker sem starega von Stauffyja pretental.
Poskrbel sem, da je verjel, da sem mrtev, v resnici pa sem bil popolnoma v redu.
S pretvarjanjem, da sem umrl, sem na plano zbezal vse izdajalce.
Torej, kaj boš naredil?
Se pretvarjal, da sem mrtev?
Točno tako. Čakaj, ne.
Ne, kar sem hotel reči, je:
poskrbi, da se bo počutila varno in postala bo manj pazljiva,
in potem boš ti tisti, ki bo imel nadzor. -Obratna psihologija. -Ne kompliciraj.
Samo uporabi moj obratni trik umskega nadzora,
in vse bo v redu.
Oh! Iti moram.
Danes bomo jedli samoroga za večerjo.
Zberi se, Jojo.
Ne pozabi, en jud v tvojem zidu
je boljši kot dva juda, ki letita naokrog s svojimi netopirskimi krili,
plezata skozi dimnike in žreta nedolžne naciste.
In nikar ji ne daj še kakšnega noža.
Tschüss.
Ljubi moj levček, zakaj si še kar pokonci?
Si kaj večerjal?
Oprosti, izgubila sem občutek za čas.
Šla sem na dolg sprehod in imela en opravek...
Le kaj bova naredila glede teh vezalk? Madonca.
Prej ali slej se jih boš moral naučiti zavezati, se ti ne zdi?
Slišal sem jo. - Kaj?
Koga?
Inge.
Njenega duha.
Oh. Kako žalostno zate.
Zmešalo se ti je.
Še bolj pa je to žalostno zame,
ker moram živeti v hiši s takšnim norcem.
Slišal sem glasove. Zgoraj.
Duhovi? Resno. Veš kaj sem jaz slišala? Podgane.
Ja, imamo jih. Si moraš misliti?
Umazane živali.
Sem ti že hotela povedati, da ne hodi v zgornje nadstropje,
dokler se vseh ne znebim, velja?
Nočem, da se česa nalezeš.
V redu, mama.
Pazil se bom tistih umazanih podgan.
Kje so vsi presneti noži?
Greš ti tudi spat?
Ja. Kmalu.
Najprej moram urediti par stvari.
Katerih stvari?
Maminih stvari.
Zaupati mi moraš, prav?
Jaz sem tu šef, ja?
Pa že.
Priden.
Ja, ampak... z enim očesom. Tako...
Skoraj.
Ni še prav.
Super. Uspelo ti je.
Ja.
Biti moraš tišja.
Slišal je zvoke s tu zgoraj.
Če moram izbirati med tabo in svojim sinom...
Ne vem, kam te bom poslala.
Si razumela?
Ne sme izvedeti. Če bo izvedel, bodo tudi oni.
Lahko bi mu pojasnila. - Ne poznaš ga.
Fanatik je.
Tri tedne je trajalo, da je prebolel, ko je izvedel,
da njegov dedek ni bil blondinec.
Vem, da se nekje v njem skriva
fantek, ki se rad igra in ki priteče k tebi
ker ga je strah grmenja.
Ki misli, da sem izumila čokoladno torto.
Na koncu je vse, kar imaš...
upanje,
da tvoj edini še živeči otrok ni zgolj še en duh.
Morda smo zdaj vsi duhovi. Le, da tega še ne vemo.
Morda.
Živela si več življenj kot večina drugih.
Sploh še nisem živela.
Postavljena si pred preizkušnjo.
Pravijo, da ne smeš živeti, da ne boš preživela.
Če se to uresniči, potem bodo zmagali.
Saj zmagujejo.
Nikoli ne bodo zmagali. To je moč, ki jo nosiš v sebi.
Vse dokler nekje obstaja nekdo, ki živi, izgubljajo.
Niso te našli včeraj in ne danes. Poskrbi, da bo jutri tudi tako.
Hej.
Poskrbi, da bo jutri tudi tako.
Jezus Kristus!
Moraš se raztezati.
Te to boli?
Ja. - Dobro. Bolečina je tvoja prijateljica.
Kmalu bo tvoja noga samo še
prav malce deformirana in neuporabna.
Vseeno bom predlagala še en mesec izostanka od pouka
ker bi tvoj obraz lahko prestrašil preostale otroke.
Kar grd je.
V redu, kdo je naslednji?
Jojo.
Ljubček, iti moram.
Se vidiva doma. Mmm.
Živjo, Stotnik K. - Hej.
Če to ni Herr Ročna Granata osebno.
Ah.
Kako je noga, mali?
Skorajda že zdrava.
Le še 80-odstotno boli.
Kaj pa vidva počneta?
Ukazali so mi, da dečke Hitlerjeve mladine naučim
tehnik bojevanja v vodi.
V primeru, da se bodo kadarkoli morali
bojevati v bazenu.
Vas lahko vprašam nekaj o judih?
O, Bog. Zakaj?
Kaj naj storim, če kakšnega vidim?
Uf. V redu.
Če vidiš juda, nam povej,
mi povemo Gestapu, in oni povejo SS-u,
in potem oni pridejo in ubijejo juda.
In vse tiste, ki so judu pomagali.
In ker živimo v zelo paranoičnih časih,
najbrž še nekaj drugih ljudi za vsak slučaj.
Gre za precej razvlečen proces.
Tudi če je jud nekoga hipnotiziral
in ga s tem prepričal da tega juda skrije?
Bil bi presunjen, če bi se kaj takega lahko zgodilo.
O ja, lahko se zgodi.
Mojemu stricu se je.
Jud ga je hipnotiziral,
da je postal kronični pijanec in kockar.
Varal je svojo ženo
in imel neprimerno razmerje z mojo sestro.
In potem je utonil v nepovezani nesreči,
vse po judovi krivdi.
No, kakorkoli. Si kakšnega videl? Juda.
Ne vem, če bi ga prepoznal, tudi če bi ga videl. -Ja, jaz tudi ne.
Skoraj nemogoče jih je prepoznati, če ne nosijo tistih smešnih klobukov.
Nekdo bi moral napisati knjigo o tej tematiki.
To bi zelo olajšalo stvari.
Postala bi hit. - Ja.
Finkie, utapljajo se. Pojdi.
Se vidiva kasneje, mladi mož.
Ok, stvar je takšna.
Če te zatožim, boš v velikih težavah,
in zdi se mi, da tega nočeš.
Nato boš ti zatožila mene in mojo mamo in bova midva v težavah,
česar si jaz ne želim.
In če poveš moji mami, da vem zate, te bo vrgla iz hiše,
česar si ti ne želiš.
In če jaz povem mami, da vem zate,
potem mi boš odrezala nacistično glavo,
česar si prav tako ne želim.
Gre za brezizhodno situacijo.
Le za navaden pat položaj.
Dovolil ti bom ostati tu pod nekaj pogoji.
"Pogoji?" - Ja.
Povedala mi boš vse o judovski rasi.
Prav.
Smo takšni kot ti,
le, da smo ljudje.
Prosim, bodi resna.
Predstavljaj si to kot ekspozé.
Želim spoznati vse vaše skrivnosti.
Prijazno te prosim, da ne sediš na postelji moje sestre.
Zakaj? Saj je ne potrebuje.
Nič ne veš o moji sestri.
Z Inge sva bili prijateljici.
Spomnim se te.
Kakšen smešen mali fantek.
Dovolj besedičenja.
Prični s podatki o svoji vrsti.
Demoni smo, ki so obsedeni z denarjem, seveda.
Kajne?
Seveda. To vsi vedo.
Vendar ljudje ne vedo tega, da smo tudi alergični na hrano.
Sir, kruh, meso.
Te stvari nas ubijejo v trenutku.
Tako da, če razmišljaš o tem, da bi me pokončal,
je to najhitrejši način.
Prav tako piškoti - smrtonosni.
Zelo smešno.
Kakorkoli, nimamo dovolj hrane zate,
tako da ne vem, kaj boš naredila.
Tvoja mama mi je uspela najti nekaj kruha.
Prijazna je. Z mano ravna kot s človekom.
Ampak nisi. Nisi zares človek.
Si ti?
Kako si drzneš, judinja!
Šibka si kot trepalnica.
Moji predniki so Arijci.
Moja kri je enake barve kot čista rdeča vrtnica.
In moje oči so modre kakor...
Izvij se.
Izvij se, véliki Arijec. Ni šibkih judov.
Potomka sem tistih, ki se borijo z angeli in ubijajo velikane.
Božje izbrano ljudstvo smo.
Tebe je izbral klavrn mali moški,
ki še polnih brkov nima.
Močnejša rasa, kaj?
In, kako kaj napreduješ s tisto judovsko stvarjo zgoraj?
Noče se pogovarjati z mano.
Mm-hmm. No ja, saj si nacist.
Pa že.
To knjigo bo težje napisati, kot sem si mislil.
Hmm.
Kaj počenja? Nekaj zažiga.
Kaj zažiga?
Kaj zažigaš? - Ne sliši te.
Kaj zažigaš?
Zakaj si tako vesela?
Stvari se spreminjajo.
Zavezniki so zavzeli Italijo.
Sledila bo Francija in kmalu bo vojne konec.
Prekleto! Zakaj te to tako veseli?
Mar tako zelo sovražiš domovino?
Ljubim svojo domovino.. Vojno sovražim.
Neumna je in brez smisla
in prej kot bomo dosegli mir, tem bolje.
O, vojna se bo končala.
Sovražnike bomo zmleli v prah.
In ko jih bomo uničili,
bomo njihove grobove uporabili kot stranišča.
V redu. Nič več politike.
Večerja je nevtralno ozemlje. Ta miza je Švica.
Jejva.
Ti ne ješ.
Ne. Nisem lačna.
Morda bom jedla kasneje.
Zaenkrat bom samo žvečila tole grozdje.
Jaz sem danes zelo lačen.
Morda bom pojedel še tvoje.
Nočem, da gre v smeti.
Kakšen je bil tvoj dan, Johannes?
Saj veš, potikal sem se naokrog,
deformiran otrok brez smisla v življenju.
Nisi deformiran.
Moj obraz izgleda kot prekleman ulični zemljevid, ženska.
Ne pričakujem, da boš razumela.
Če bi moj oče bil tu, bi razumel.
No, ni ga.
Vem. Namesto njega, sem obtičal tu s tabo.
Bi rad svojega očija, kaj?
Ja, bi.
Res? Res? - Ja. Ja.
Res? - Ja!
Prav.
Nikoli več si ne drzni
tako govoriti s svojo lastno mamo!
Paul, kaj se je zgodilo?
Paul?
Zakričal sem na otroka.
Kaj? Pojdi se opravičit.
Oprosti, mali.
Kaj?
Kakšno opravičilo je bilo to?
Oprosti, mali.
Jojo...
Vem, da me pogrešaš, ampak...
Tam zunaj sem in se trudim spremeniti svet.
In dokler me ni,
Moraš poskrbeti za mojo Rosie.
Boš zmogel?
Ja, očka.
Hvala.
Trudi se po najboljših močeh.
Oh, ja. Dobrega otroka sva naredila, kajne?
Mm-mm! Prekleto, dobro je.
Spomni me na ples z Rosie v Rdečem salonu.
Se spomniš, draga?
Seveda se, dragi.
Hej, čemu tam sediš, mali.
Pridi.
Zapleši s staršema, pridi.
Torej, hočem, da narišeš, kje judje živite.
Kje jeste, spite,
in kje judovska matica leže jajčeca.
Res si neumen.
Začni. Veliko dela imava.
Povej mi o svoji družini.
Povedala ti bom o judih,
a nimaš privilegija, da bi karkoli izvedel o moji družini.
Potrebujem ozadje.
Zakaj se družiš z mano?
Nimaš nobenega prijatelja?
Seveda imam. Yorkija.
"Yorkija?" - Med drugim.
Ti nimaš nikogar.
Nathana imam.
"Nathana?" Kdo za vraga je to?
Moj zaročenec. Njega imam. - Kje pa je?
Bori se z uporniki. Poglej.
Zaprosil me je ob reki.
Pokleknil je kot pravi gentleman, zrecitiral Rilkejevo pesem.
In ko sem rekla ja, sva preplesala celo noč.
Dolgčas.
Kdo je Rilke?
Véliki pesnik. Nathanov najljubši.
Ah, Nathanov najljubši? Super.
Prihaja me rešit in potem bova šla živet v Pariz.
Za vedno bi Nemčiji obrnila hrbet?
Ona ga je prva obrnila meni.
No, ne potrebujemo te.
Ti in tvoj neumen fant lahko utihneta
in gresta živet v neumno deželo sira, polžev in baget.
No, no, to govoriš samo zato, ker ti nimaš punce.
Absolutno preveč sem zaposlen, da bi imel punco.
Nekega dne si boš vzel čas.
O ničemer drugem ne boš mogel razmišljati.
Spoznal boš nekoga in cele dneve razmišljal
o trenutku, ko jo boš lahko zopet objel.
To je ljubezen.
Neumnost. - Končala sem.
Rekel sem, da nariši, kje judje živite.
To je samo neumna risba moje glave.
Ja. Tam živimo.
Rilke, Rilke, Rilke.
Kje si? Neumni pesnik.
Aha.
Odlično razmišljanje, Zajec.
Uporabila bova knjige, da narediva lažna tla, skozi katera bo padla.
Naravnost v luknjo polno piranj.
in... in lave in slanine.
Še vedela ne bo, kaj jo je doletelo. - Tiho!
Ššš? - Ššš!
Ti bodi tiho. Meni praviš ššš?
Vzemiva knjigo in pojdiva. Knjižnice so brezveze.
Kar zdaj počneva, je res dobra ideja.
Če bi imela srce, bi ji ga to zlomilo naravnost na pol.
Nekaj ti imam za povedati.
Našel sem staro Nathanovo pismo.
Pismo tvojega zaročenca, naslovljeno nate.
O čem zaboga govoriš? - Ga bom kar prebral.
"Draga Elsa, to mi gre težko z jezika,
a se nočem več poročiti s tabo.
Našel sem drugo žensko, s katero se veliko smejiva
in poljubljava z jezikom.
Kot pravi Rilke, moj najljubši pesnik,
'V ljubezni se moramo naučiti le tega: drug drugega spustiti iz rok.'
Zbogom torej in oprosti, ker sem te spustil iz rok.
Nathan, tvoj bivši zaročenec.
P.s. Ne borim se zares na strani upornikov.
Zlagal sem se.
Brezposeln sem in postal sem precej debel."
Um... ne odpiraj vrat,
ampak pravzaprav sem pozabil, da obstaja še eno pismo.
"Draga Elsa...
Hotel sem ti povedati le, da te nočem več zapustiti.
Premislil sem si, ker nočem, da bi se zaradi mene ubila,
kar je nekaj mojih deklet v preteklosti naredilo,
in je precej stresno.
Moraš ostati živa.
Hvala Bogu, da zate skrbi tisti mali fant, ki je,
moram reči, izjemen mladi mož in zelo zrel za svoja leta.
Pa pogumen tudi.
Vseeno se nekoč poročiva,
čeprav sem zares brezposeln
in nimam posebej svetle prihodnosti.
Tvoj Nathan."
Beethoven. - Einstein.
Bach. - Gershwin.
Brahms. Wagner. Mozart.
Glasbeniki, je to vse, kar premorete?
Rilke.
Ah ja, seveda.
Rilke, tvoj najljubši. Njegova mama je bila judinja.
Dietrich, torej.
Houdini.
Ne, to ni mogoče. - Kar verjemi, bratec.
Vprašaj Pissarra, Modiglianija, Man Raya, Gertrude Stein,
Gospoda Mojzesa in samega kralja Jezusa Kristusa. Amen.
Pju, pju, pju!
Kar ena izmišljena stara imena omenjaš.
Še nikoli nisem slišal za te ljudi in zdaj imam dovolj.
Hej.
Če boš našel še kakšno pismo,
mi boš prišel povedat?
Prav.
Velja.
Adijo.
Ah, ti bregovi so bili včasih polni zaljubljencev.
Plesalo se je in pelo.
Romantika.
Ni časa za romantiko.
V vojni smo.
Oh. Za romantiko je vedno čas.
Nekega dne boš spoznal nekoga posebnega.
Zakaj mi to vsi neprestano govorijo?
Kdo ti še to govori?
Vsi.
Kakorkoli.
Neumna ideja je.
Ti si neumen.
Ljubezen je najmočnejša stvar na svetu.
Mislim, da boš spoznala, da je kovina najmočnejša stvar na svetu.
Takoj za no pa dinamit in nato mišice.
Sploh pa je sploh ne bi prepoznal, če bi jo videl.
Kakšno presenečenje.
Vezalko imaš spet odvezano.
Ah, Jojo.
Ko se zgodi, boš vedel.
Začutil jo boš.
Neke vrste bolečina je.
V moji riti najbrž. - V tvojem trebuščku.
Kot... kot da si napolnjen z metuljčki.
Ogabno. - Ja, "ogabno."
Pridi, Ritler. Zmigajva se.
Opa!
Hej! - Kaj se dogaja s tabo?
Skrbi me zate. Si pijan? Spet?
Pridi. O, madona.
Ji lahko, prosim, odvežeš?
Postajaš debel. - Ne, pa ne...
Veš kaj? Kaj ko bi te kar pustila tu?
Ne. - Jutri te pridem iskat.
Velja? Kaj praviš? - Ne. Mama, Mama!
Se boš že znašel, dragi.
Ne! - Se dobiva doma.
Se vidiva jutri zjutraj. - Mama, Mama!
Prehitro odraščaš.
Desetletniki ne bi smeli poveličevati vojne in govoriti o politiki.
Moral bi plezati po drevesih
in nato padati s teh dreves.
Ampak Führer pravi, da, ko bomo zmagali,
bomo mi, mladi fantje, vladali svetu.
Pfff!
Reich umira.
Vojno bomo izgubili
in kaj boš naredil potem, hm?
Življenje je darilo.
Moramo ga slaviti.
Plesati moramo, da pokažemo Bogu, da smo hvaležni za življenje.
No, jaz ne bom plesal.
Ples je za ljudi, ki nimajo službe.
Ples je za ljudi, ki so svobodni.
Je beg pred vsem tem.
No, izvoli odplesati do doma.
Jaz grem s kolesom.
O, ne, ne boš.
Nihče ne ne more ustaviti.
Dobrodošli doma, fantje!
Pojdite domov in poljubite svoje matere!
Nič novic o Nathanu, žal.
Najbrž počenja nekaj fantastičnega,
na primer bere knjigo ali si pušča brado.
Kaj je narobe?
Želiš, da ti povem še kaj o judih?
Ne briga me.
Na začetku smo živeli v jamah.
Globoko v središču Zemlje. - Počakaj.
V strašnih krajih, polnih nenavadnih in prekrasnih bitij,
ki so vsa imela nekaj skupnega.
Aha. Kradla glavice penisov?
Ne, idijot.
Ljubezen do umetnosti. - Nobenega rezanja penisov?
Hočeš, da ti povem zgodbo ali ne?
Lahko nadaljuješ, a vem, da je res.
To o penisih.
Rabini jih uporabljajo kot čepke za ušesa.
Greva naprej.
Po letih razvijanja magije in urokov,
Smo se iz jam počasi preselili v mesta.
Nekateri od nas smo ostali v jamah v telesih živali.
Ki izgledajo kot mehurčki, ali kaj?
Narisala ti jih bom.
Tako.
Lepše bi bilo v barvah.
Kje so rogovi?
Skriti pod lasmi.
Kje so tvoji?
Premlada sem še.
Zrastejo pri 21. letih. - Aha.
Dandanes živimo med običajnimi ljudmi,
a pogosto zavzamemo kakšno hišo
in spimo tako, da visimo s stropa.
Kot netopirji.
Aha, pa še tole.
Drug drugemu lahko beremo misli.
O, moj bog.
Kogaršnjekoli misli?
Kaj pa misli Nemcev? - Ne.
Njihove glave so pretrde, da bi se prebili skozi.
Kot pri ptičih, naš pravi jezik zveni kot petje.
Privlačijo nas tudi svetleče stvari.
Kristali, steklo in zlato.
"Privlačijo jih svetleče stvari."
Pa tudi grde stvari.
Judi obožujete grdoto.
Tudi to smo se o vas naučili v šoli.
Obožujete jih, kajne?
Grde stvari.
Živjo.
Zdi se, da se kar dobro razumeta.
Šel sem samo preverit, če je še živa.
Kaj ti je mar? - Saj mi ni.
Samo ne želim imeti mrtvega človeka v hiši.
Bi bilo tebi to všeč? - Seveda.
Še več mrtvecev v moji hiši, prosim.
Poglej, zaradi vsega časa, ki ga preživljata skupaj,
se počutim zelo nelagodno.
Saj si to sam predlagal.
Sem res?
Ja. - Aja, saj res.
Sploh pa, za knjigo se gre.
Ah, ja, prav imaš.
Oprosti. Sem naju spravil v čuden položaj?
Čudno je, kajne?
Med nama ne bi smelo biti neprijetnosti.
Nič od tega ne bi smelo biti čudno.
V redu je. Utrujen sem. Spat grem.
Ja, segrel sem ti posteljo.
To počenjajo pravi prijatelji.
Kakšno je tvoje mnenje o tej uniformi?
Nisem prepričan glede širine hlačnic v bokih.
Bi morali biti širši?
Dobro izgledaš. - Hvala.
Poslušaj, Jojo. Ti lahko dam dober nasvet?
Ko vidiš, kaj se ji plete po glavi,
in kam hoče speljati tvoje misli,
moraš v svojih mislih, ubrati nasprotno pot.
Veš, kaj mislim?
Ne dovoli, da te spravi v miselni zapor.
To, dragi Jojo,
je ena stvar, ki se nikoli in nikdar ne sme,
zgoditi Nemcu!
Ne dovoli, da nadzira tvoje nemške možgane!
Ne bom ji dovolil, da nadzira moje nemške možgane, mein Führer.
Vsaj potrudi se.
Mislim, da imaš v knjigi zbranih veliko dobrih informacij.
Čas je, da jih deliš s svetom, se ti ne zdi?
Ja.
Adolf? - Hmm?
Se ti zdim grd?
Ja.
Ali že spi?
Mhm.
Spremenil se je.
Nekaj sumi. Misli, da Ingejin duh živi tu gor.
Spominjaš me nanjo. Res.
Zelo rada bi gledala, kako raste v žensko.
A bom namesto nje gledala tebe.
Nič ne vem o tem, kako je biti ženska.
Je to to?
Počenjaš stvari, kot je pitje vina?
Seveda. Piješ alkohol.
Šampanjec, če si vesela.
Šampanjec, če si žalostna.
Voziš avto.
Kockaš, če želiš.
V lasti imaš diamante.
Naučiš se streljati.
Potuješ v Maroko.
Imaš ljubimce.
Jim povzročiš trpljenje.
Tigru pogledaš v oči.
In zaupaš brez strahu.
To pomeni biti ženska.
Kako to narediš?
Kako veš, da lahko nekomu zaupaš?
Zaupaš jim.
Lahko noč.
Vse tiste druge stvari.
Si vse to doživela?
Saj veš, šla v Maroko in počela druge stvari?
Ne.
Še nikoli nisem tigru pogledala v oči.
Finkel, v mislih sem imel pse za obrambo mesta pred napadom,
ne dejanskih nemških ovčarjev.
Spravi jih proč.
Spravi jih proč!
Takoj! Takoj! Takoj! - Semkaj, prosim. Pridite, prosim.
Hvala, hvala.
Oprosti, ker sem kričal nate. - Počutim se tako neumno.
Ne, ne. Neumno ime za psa je. Moral bi biti bolj jasen.
Odlično opravljaš svoje delo. - Danke.
Ojla, mali.
Kako ti danes lahko pomagamo, Gospodič Betzler?
Kaj je? Sprehodi se z mano.
Če nekdo oblastem preda juda, ali dobi medaljo ali kaj podobnega?
Judje, judje, judje. Še kar razmišljaš o teh ljudeh?
Saj veš, da mesto pripravljam na prihajajočo invazijo, kajne?
Ukvarjam se z načrtovanjem obrambne strategije.
Američani prihahajo z zahoda,
Rusi z vzhoda.
Moj prijatelj je nekoč srečal nekaj Rusov in so ga pojedli.
Koga predstavljajo orehi?
Orehi so samo orehi, mali.
O čem si se hotel pogovoriti?
Veliko novega sem se naučil o judih.
Ste vedeli, da znajo judje drug drugemu brati misli?
In ko spijo, visijo s stropa kot netopirji.
Naravnost fascinantno. In kje si dobil vse te informacije?
Z raziskovanjem. Knjigo pišem.
O, čestitam. Kakšen je naslov?
Juhu jud.
Ekspozé o judih bo.
Lahko bi ji dal tudi naslov Glej, hud jud
Kaj pa Novice iz judovske betice?
Oh, res imaš prekrasno domišljijo.
Ampak vse to je res. - Ja, seveda je vse res.
Ko sem bil tvojih let, sem imel namišljenega prijatelja po imenu Conny.
Medtem ko sem spal, je lulal v mojo posteljo.
Zaradi njega sem pogosto zašel v težave.
Pridi sem. Morda te bo zanimalo, s čim se ukvarjam.
V sklopu priprav na invazijo,
bom osvežil dizajn svoje uniforme.
Poglej, perje za aerodinamiko,
bleščeče barve, ki bodo zmedle sovražnika,
škornji so povsem dekorativni.
In tole,
to je Gatlingov top, na katerega je namontiran radio,
ki bo oddajal zoprno glasbo, da sovražniku odvzame pogum.
To je vse avtorsko zaščiteno, mimogrede.
To pomeni, da jih ne smeš skopirati.
Ja. Da ne bi niti pomislil, mali.
Drugi otroci mi pravijo, da se tvoj oče bori v tujini.
Torej zdaj ti nosiš hlače pri hiši. Kako ti gre?
V redu.
Ja?
Kakšne naloge imate danes pripravljene zame?
Eno pa res imam. Po pravici povedano
je korak nazaj v primerjavi s temi, ki si jih vajen,
a trenutno potrebujemo vso pomoč, ki jo lahko dobimo.
Kovino za Hitlerja!
Lonce in ponve za našo vojsko!
Tu gre železni mož
Zbira vaše lonce in ponve
Kovino za Hitlerja! - Kovino za Hitlerja!
Matice in vijake!
Lonce in ponve!
"Osvobodite Nemčijo."
Jojo?
Yorki? - Živjo!
Si postal vojak?
Vam na uslugo.
Saj si samo enajstletnik.
Ja, vem.
Lahko pogledam? - Ja, seveda.
Je to papir?
To sem tudi jaz najprej mislil, a je baje "papirju podobno."
Gre za najnovejši material,
ki so ga izumili naši najboljši znanstveniki.
No, navdušen sem.
Hej, Yorki.
Judinjo sem ujel. Pravo.
O, judinjo?
Jaz sem jih nekaj videl, ki so jih prejšnji mesec
ujeli med skrivanjem v gozdu.
Res ne razumem, čemu takšno vznemirjenje.
Sploh niso bili strašni in zdeli so se povsem običajni.
Preveč sem se že zamudil.
Iti moram.
Adijo.
- O, moj bog.
Res je težko teči v tej uniformi.
Tole sem našel.
Lahko jih obdržiš. Najbrž so zlomljene.
Nič mi ne pomenijo.
Morda lahko kaj narišeš za v mojo knjigo.
Lahko narišem spet tebe.
Nihče noče gledati slik pohabljencev.
Sploh nisi pohabljen.
Sploh pa pravi umetniki tega ne opazijo.
Misliš slepi umetniki?
Saj je v redu.
Sprijaznil se bom s tem, da bom eden tistih fantov,
ki nikoli ne bodo poljubili punce.
Seveda jo boš, Jojo.
Bi rad, da te jaz poljubim?
Poslušaj.
Dve stvari.
Prvič:
Že druženje med judi in nacisti, kot to počneva midva, je ilegalno.
Kaj šele poljubljanje.
Drugič:
Bil bi poljub iz usmiljenja, kar ne šteje.
Nisi nacist.
Um, velik ljubitelj svastik sem,
kar je po mojem mnenju kar dober znak.
Nisi nacist, Jojo.
Desetletnik si, ki so mu všeč svastike
in se rad oblači v smešno uniformo
in želi pripadati neki skupini.
A nisi kakor oni.
Prav.
Strinjajva se, da se ne strinjava.
Prav?
"Nisi nacist."
Kakšna umazana judinja.
Hitro. Skrij se.
Pohiti. Pojdi.
Heil Hitler.
Naj se ti predstavim.
Sem stotnik Herman Deertz iz Falkenheimskega Gestapa.
Z mano so Herr Mueller, Herr Junker,
Herr Klum in Herr Frosch. Lahko vstopimo?
Najlepša hvala.
Heil Hitler. Heil Hitler.
Hej, Jojo!
Zdravo, fantje!
Lepo vas je videti.
Zračnica na kolesu se mi je, predrla, tako da sem ga nesel.
Stotnik Klenzendorf. Heil Hitler. Heil Hitler.
Heil Hitler. Heil Hitler.
Freddyja Finkla poznate.
Heil Hitler. Heil Hitler.
Sem kaj zamudil?
Ne, ne. Pravkar smo fanta pozdravili s Heil Hitler
in nato vas pozdravili s Heil Hitler
in nato seveda pozdravili Freddyja Finkla s Heil Hitler.
Zdaj smo na sredi rutinske preiskave.
Kaj je pa vas prineslo sem, Stotnik?
Mimo sva šla
in se odločila prinesti nekaj letakov za fanta.
Dela za nas.
Razumem. - Ja.
Kaj pa vi? - Ah, saj veste, kako je.
Vsak dan nas kdo pokliče. "Halo, je to Gestapo?
Zdi se mi, da se komunist skriva za mojim hladilnikom."
Odpravimo se raziskat in ugotovimo, da gre le za plesen.
Nekaj podobnega torej.
To vse spada k službi.
Oooh!
To je tip otroške spalnice, ki mi je zelo všeč.
O, ja.
Glej ga.
Ti in tvoji prijatelji ste morda slišali govorice,
da ima Hitler le eno jajce.
To je nesmisel.
Štiri ima.
Torej si prostovoljec v pisarni Hitlerjeve mladine, kajne?
Drži.
Kako lepo.
Ko bi le več naših mladih fantov delilo tvojo slepo fanatičnost.
Kaj za vraga počnejo tista tesla tam gor?
Pojdimo gor pogledat, velja?
Ali veš, kje je tvoja mama?
Ne. Mislim, da je v mestu.
Ali zadnje čase veliko časa preživlja doma?
Precej zaposlena je.
Je res?
Veseli me, da nosiš svojo...
mladinsko uniformo,
ampak...
kje je tvoj nož?
Svoj nož moraš vedno nositi s sabo. Kje je?
Pustil sem ga... - Tukaj je.
Kdo si pa ti?
Kdo ste pa vi? In kaj počnete v moji hiši?
Ti tudi živiš tukaj?
Njegova sestra sem, Inge.
Heil Hitler.
Nisem vedel, da imaš sestro, Johannes.
Včasih bi raje videl, da bi bila mrtva.
Ni res, mali Frankenstein?
No, no. Nobene potrebe ni po napadanju
njegove ogabne telesne deformacije.
To je vojna rana.
Ampak, zakaj imaš njegov nož?
Z njim varujem svojo sobo, ker nikakor ne razume, da nima vstopa v njo.
Kaj skrivaš tam not?
Saj veste, dekliške zadeve.
Smem?
Seveda.
Veste, ukvarjamo se s čezmerno količino prijav,
ovadb in splošnih preiskav.
Seveda nas zanimajo tudi težave, povezane s
kriminalom in protipartijskimi nazori,
a imamo vseeno eno večjo skrb, in sicer
takoimenovane "Zlatolaske."
Tihotapijo se, ljudem kradejo hrano,
spijo v njihovih posteljah.
Res je precej nesramno.
Bi mi lahko pokazala svoje dokumente?
Dokumente, gdč. Betzler. Hitro, prosim. Nimamo celotnega dneva.
Ja, seveda.
Koliko si stara na tej sliki?
Pred tremi leti so bili izdani.
Štirinajst let sem imela.
Datum rojstva?
Prvi maj.
1929.
Pravilno. Hvala, Inge.
Pojdi se še enkrat slikat. Na tej izgledaš kot duh.
Počakaj.
Kaj je...
to?
Juhu jud.
Kdo je to ustvaril?
Jaz.
Ekspozé o judih je.
Kako razmišljajo, se obnašajo, izgledajo.
Darilo za Führerja bo.
Fantje, to morate videti.
Poglej tega. Rep ima.
Tu je eden, ki visi s stropa kot netopir.
Tale tu je risba njihove glave.
In kdo upravlja z njihovimi možgani?
Hudič.
Smešno je, ker je res.
O, poglej tega malega neumnega juda.
Tukaj imajo rogove.
Kaj je to?
"Umri, Nathan, umri."
"Načini kako umoriti Nathana."
Nathan, ki ga napadajo kače.
Zaboden s palico.
Nathan, ki bo izstreljen iz topa
in Nathan, ki ga zmerjajo.
Nathan, ki ga povozi
starodobno veliko kolo.
Kdo je Nathan?
Samo nek fant.
Nathan, pečen na odprtem ognju.
Ob tem sem se spomnil, iti moramo nazaj in...
Se spomnite? Tistega tipa smo pustili viseti. - Ja. Ja.
Hvala za tole. Polepšala si mi dan.
Upam, da boš ustvarjala naprej.
In seveda,
če vidiš karkoli sumljivega, nas pokliči.
Lep dan.
Heil Hitler.
Veselilo me je, Inge.
Ostani doma, Jojo.
Pazi na svojo družino.
Pazi na ta nož.
Elsa, pretentala si jih.
Sedmi maj.
Kaj?
Rodila se je sedmega, ne prvega.
Pomagal nama je.
Vrnili se bodo.
Odkrili bodo, da je mrtva in nato bo po meni.
Nihče ne ve, da je Inge umrla.
Lahko bi postala ona.
Mami bom vse povedal, ko se vrne domov.
Da te poznam in da sva prijatelja.
Judje in nacisti nismo prijatelji.
To je bil absolutni polom.
Boš pojasnil?
Ona ni...
Ne zdi se mi slaba oseba.
Začenjam dvomiti o tvoji zvestobi
meni in partiji.
Se imaš za patriota?
A kje so dokazi?
Nemški vojak se je rodil iz potrebe.
Nemčija se zanaša na zavzetost teh mladih mož.
Zavzetost in pripravljenost dati življenje za očetnjavo,
kljub brezplodnim poskusom zavezniških vojnih dobičkarjev,
ki nespametno pošiljajo svojo slabo pripravljeno vojsko v volčji brlog.
In samo zagnani možje, ki neizprosno gledajo sovražniku v oči,
bodo za vedno vtisnjeni v spomin nemškega naroda.
Od tebe je odvisno, če si želiš, da spomin nate ostane živ,
ali izgineš brez sledi
kot usmiljenja vredno zrno peska v puščavi nepomembnosti.
Preprosto povedano...
spravi se skupaj in razčisti svoje prioritete.
Deset let imaš, Jojo.
Začni se obnašati letom primerno.
Ne.
Si vedela?
Ni mi povedala veliko...
samo, da je sodelovala s prijatelji
in tvoj oče je bil nekako vpleten na daljavo.
Ne. Bori se v vojni.
Rekla je, da se bo vrnil takoj, ko bo vojne konec.
Iz očitnih razlogov ti ni želela ničesar povedati.
Ker me je sovražila.
Ker sem nacist.
Sobražnik sem.
Ni želela, da bi vedel karkoli,
kar bi te lahko spravilo v težave.
Zdaj nimam več ničesar.
Nikogar.
Svoja starša sem zadnjič videla na postaji.
Dali so ju na vlak.
Stekla sem proč.
Počasi našla pot nazaj v mesto.
Očetov prijatelj me je skril.
Nato nek drug prijatelj, nato prijateljevi prijatelji.
Dokler me ni sprejela tvoja mama.
In še sem tu.
A moja...
moja starša sta šla tja, od koder se nihče ne vrne.
Kaj je prva stvar, ki jo boš naredila, ko boš svobodna?
Plesala bom.
To je to. To je to. Pohiti.
Yorki?
Jojo!
Oh, bog.
Jojo.
Tako sem te pogrešal.
Žal mi je zaradi tvoje mame.
Neutolažljivo sem jokal, ko sem slišal, kaj se je zgodilo.
Kaj se dogaja?
Rusi, Jojo. Prihajajo.
In Američani z druge strani.
In Anglija in Kitajska in Afrika in Indija.
Cel svet prihaja.
Pomagaj mi s to municijo.
In kako gre nam? - Obupno.
Japonci so naši edini zavezniki.
In tako med nama... ne izgledajo preveč arijsko.
Se spomniš judinje, o kateri sem ti govoril? - Ah, ja.
Še vedno jo imam.
Zdaj je praktično moja punca.
O, super zate, Jojo. Punco imaš.
Ampak... judinja je.
Trenutno imamo večje skrbi kot jude, Jojo.
Rusi so nekje tam zunaj.
Hujši so kot vsi drugi.
Slišal sem, da jedo otroke in seksajo s psi.
Mislim... to ni dobro, kajne?
Seksati s psi?
Ja. Tudi Angleži to počnejo.
Ustaviti jih moramo, preden nas pojejo in poseksajo vse naše pse.
Noro je.
In zdaj, ko Hitlerja ni več, smo zares prepuščeni sami sebi.
Kaj? - Nisi slišal?
Mrtev je.
Obupal je in si odpihnil možgane.
Ne.
To ni mogoče.
Odpihnil si jih je.
Svoje možgane.
Kot kaže je veliko stvari skrival pred nami.
Za našim hrbtom je počel zares slabe stvari.
Nisem prepričan, da sva izbrala pravo stran.
V redu. Pridi sem. Ok. Vidiš tistega Američana?
Pojdi ga objet. Pojdi! Teci! Gremo!
O, Yorki. Yorki, odlično novico imam.
Pravkar si bil povišan in dobiš svojo pištolo.
Pojdi in ustreli vsakogar, ki ne izgleda kot mi.
Ok. - Ok.
Jojo, kje imaš uniformo?
Tukaj. Tako, obleci jakno,
da ne bodo streljali nate.
Ubiti moramo vse, kar vidimo.
Za Hitlerja.
Umrite, hudičevi izmečki!
Umrite!
Iz formacije!
Wooo! Ha!
Ja.
Pridi. Semkaj.
Tu so!
Američani!
Pridite.
Naj vam ne uide. - Za vami, stotnik.
Semkaj. Pridite, gremo!
Preiskal ga bom.
Hej, fantje! Woo-hoo!
Odpeljite ujetnike.
Ohranite ujetnike v vrsti.
Hitro. Hitro!
Hej! Hej!
Kaj?
Ne... ne razumem.
Zmigaj se! Zmigaj se!
Vstani, svinja.
Stotnik K.
Hej, mali.
Poglej vso to zmedo, kaj?
Kaj se dogaja? - Histerija, moj prijatelj.
Prišli smo... Prišli smo do konca.
Zabave je konec. - Ne, nisem eden izmed njih.
Te je strah? Naj te ne bo. - Ne. Prosim.
Poglej me. - Ne. Ne.
Žal mi je za Rosie. Dober človek je bila.
Prav zares dober človek.
Prav?
Hej. V redu je, mali.
Ššš, šš, šš.
Hotel sem ti povedati... Tvoja knjiga je res super.
Ja, žal mi je, ker sem se ji sprva smejal.
Zelo kreativna.
Pridi sem, naj si te ogledam.
Dobro izgledaš.
Vse je v redu, mali.
Pojdi domov. Poskrbi za svojo sestro.
Velja?
Proč. Stran, jud!
Hej! Kaj se dogaja? - Pojdi proč!
Jud je. - Utihni. Poznaš tega nacista?
Pomagal nam je. - Ne, ne poznam tega umazanega juda.
Ne, ne...
Stran, jud. - Hej. Hej!
Utihni, nacist.
Ne! Ne! Ne! - Pojdi stran od tod. Pojdi domov.
Ne! Pustite ga! - Pojdi domov!
Ne!
Spusti me! - Izgini od tod.
Pojdi domov!
Jojo?
Yorki!
Hvala bogu. Mislil sem, da si mrtev.
Ne. Zdi se, da sem nesmrten.
Domov bom šel k mami.
Potrebujem crkljanje.
Nič več nima smisla. Ja, vem.
Definitivno ni dober čas, če si nacist.
Hej. Zdaj ko je vojne konec,
bo vsaj tvoja punca končno svobodna.
Zdaj lahko odide.
Je kaj narobe?
Iti moram.
Velja. - Žal mi je.
Se vidiva kasneje!
Živjo. Doma sem.
Kaj se dogaja tam zunaj?
Kje zunaj? - Izven hiše, tepček.
Jojo, kaj se dogaja?
Je varno priti ven?
Jojo, je varno?
Lahko odidem?
Ne.
Ne moreš oditi.
Zakaj?
Ostati moraš tu...
Kdo je zmagal?
...z menoj.
Jojo, kdo je zmagal... kdo je dobil vojno?
Mi.
Nemčija je dobila vojno.
Ža...žal mi je.
"Draga Elsa.
Vem, da ti je v tem trenutku težko...
in vem, da bi najraje obupala.
A moraš vztrajati naprej.
Jaz in tvoj dober prijatelj, Jojo,
sva skovala načrt tvojega pobega.
Zato ga, prosim, poslušaj.
Pomagal ti bo zbežati.
In potem boš lahko prišla živet z mano v Pariz.
Naj te ne skrbi za Joja.
Z njim bo vse v redu.
Se vidiva v Parizu.
Nathan."
Mrtev je. - Prosim?
Nathan.
Lani je umrl.
Tuberkuloza.
No... to je res nenavadno.
Kdo je napisal ta pisma?
Hvala, Jojo.
Tako dober si bil do mene.
No, pravzaprav... rad te imam.
Vem, da sem ti kot mlajši brat, kar je v redu
in, hmm, tako ali tako si prestara.
Ampak...
Res je vroče tu notri.
Tudi jaz te imam rada.
Kot mlajšega brata. - Kot mlajšega brata.
Poglej, izmišljeni Nathan in jaz sva odkrila način za tvoj pobeg.
Lahko zaupaš mlajšemu bratu?
Mogoče.
Prav.
Zberi svoje stvari.
Odhajava.
Jojo Betzler.
Starost: deset in pol.
Danes,
naredi to, kar lahko.
Kam za vraga pa misliš, da greš, hmm?
Ven. - Ven? O, ne, ne boš.
Ne, ostala bova tukaj
in povedal mi boš, kaj se dogaja
med tabo in tisto stvarjo s podstrešja.
Tista "stvar" je dekle.
Zaljubljen si vanjo, kajne? - Ja.
Priznaj. - Pravkar sem rekel, da sem.
Vedel sem!
Nikoli se ne bo obneslo.
Ne. Prestara je zate. Pa še grd si.
Saj veš, da te bo pustila. To dobro veš, kajne?
Torej, tako bova naredila, ti majhno usrane.
Tole si boš nadel, velja?
Pozabil noš na tisto ogabno judovsko kravo tam zgoraj.
In vrnil se boš k meni, kamor spadaš.
Prav?
Nadeni si ga.
In nato se bova pretvarjala, da se nič od tega ni zgodilo.
Si razumel?
Me ne boš salutiral s heil?
Daj no? Zavoljo dobrih starih časov?
Salutiraj me, mali mož. - Ne.
Salutiraj. - Ne.
Samo en majhen heil. En drobcen heil. Prosim?
Odjebi, Hitler.
Pridi.
Počakaj.
Si pripravljena?
Sem.
Je nevarno tam zunaj?
Zelo.
Jaaa!
Woo!
Uspelo nama je.
To sem si najbrž zaslužil.
Kaj bova pa zdaj?
Dovoli, da doživiš vse lepote in tegobe.
Ne obupaj. Noben občutek ni večen.
Rainer Maria Rilke
Prevod: JV
Tehnična Obdelava in BluRay Priredba: CRAZY SRBIN
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production