Джоджо Бецлер.
Десять років.
Сьогодні ти вступаєш до лав Юнгфольк,
у цей особливий уїк-енд.
Буде нелегко, але сьогодні
ти станеш чоловіком.
Клянуся присвятити всього себе рятівникові нашої країни -
Адольфу Гітлеру.
Я хочу та готовий віддати за нього своє життя,
тож допоможи мені, Боже.
Так, ось так.
- Як ти думаєш, Джоджо Бецлер? - Як змія.
- Чиє у тебе тіло, Джоджо Бецлер? - Тіло вовка.
- Чия хоробрість у тебе, Джоджо Бецлер? - Хоробрість пантери.
- Яка у тебе душа, Джоджо Бецлер? - Німецька.
Так, ти готовий.
Адольф?
Не впевнений, що я зможу.
Що? Звичайно, зможеш!
Звичайно, ти худий, і друзів небагато,
і ти не вмієш зав'язувати шнурки, хоча тобі вже десять років.
Але ти найкращий, найвірніший маленький нацист, якого я знаю.
До того ж, ще й дуже гарний.
Ти підеш і добре проведеш час, добре?
- Добре. - Так тримати! Гаразд.
Хайльни мене.
Хайль Гітлер.
Га? Якийсь млявий хайль.
Хайль Гітлер.
Просто говори не замислюючись.
- Хайль Гітлер. - Все одно не те пальто.
- Хайль Гітлер. - Хайль Гітелер.
Що за Гітелер? Це взагалі німецькою?
- Хайль Гітлер! - Та який же це хайль, ось так треба -
- Хайль! - Хайль Гітлер!
Хайль Гітлер!
Ось так, у тебе вийшло. Хайль Гітлер! Вдалого тобі дня.
Хайль Гітлер! Ти там усіх порвеш.
Хайль Гітлер! У тебе все вийде.
Хайль Гітлер!
♪ О, прийди ж, прийди до мене ♪
♪ Ти зводиш мене з розуму ♪
♪ О, прийди ж, прийди до мене ♪
♪ Прийди, простягни мені свою руку ♪
♪ О, ти така прекрасна ♪
♪ Прекрасна, немов алмаз ♪
♪ Я хочу пройтися з тобою ♪
♪ Прийди, простягни мені свою руку ♪
- Хайль Гітлер, Йоркі. - Хайль Гітлер, Джоджо.
Готовий до найкращих вихідних?
- Так, готовий! - Побігли!
♪ З іншими такого ще не було жодного разу ♪
♪ Жодного разу ♪
♪ О, ти така прекрасна ♪
♪ Прекрасна, немов алмаз ♪
♪ Я хочу пройтися з тобою ♪
♪ Прийди, простягни мені свою руку ♪
КРОЛИК ДЖОДЖО
- Хайль Гітлер, хлопці. - Хайль Гітлер!
Юнгфольк, ласкаво просимо на тренування Гітлерюгенд,
на яких ми зробимо з вас чоловіків і жінок.
Мене звати капітан Кленцендорф.
- Можете називати мене капітаном К. - Капітан К.!
А це молодший офіцер Фінкель.
Це панна Рам.
Усім хайль Гітлер.
Трохи про мене. Хто я і чому я тут
розмовляю з купкою дрібних молокососів
замість того, щоб вести своїх людей у бій на славну смерть? Відмінне питання.
Я ставлю його собі щодня, починаючи з операції «Лажа»,
де я втратив своє око, хоча цієї битви можна було уникнути.
І моє начальство вважає, що армії потрібні люди з двома очима.
Але хіба двоокі можуть так?
Господи!
Протягом наступних двох днів ви, пацюки, переживете те,
через що наша армія проходить щодня.
І хоча, здавалося б, наша країна в невигідному становищі,
і шансів на перемогу вже практично немає.
Але все ж, у нас усе в порядку.
Коротше.
Всім хлопчикам видали ось такі кинджали Юнгфольк.
Це особлива та дуже дорога зброя.
Не смійте їх втратити. І не намагайтеся штрикнути один одного!
Ніяких різанин!
Ніяких різанин.
Це ваш перший крок до того, щоб стати чоловіком.
Сьогодні, хлопчики, ви навчитеся
марширувати, користуватися багнет-ножем, метати гранати,
копати окопи, читати карти, надягати протигаз,
маскуватися, влаштовувати засідки, стріляти та підривати.
Дівчата будуть учитися виконувати такі важливі жіночі обов'язки як:
обробка ран, заправка ліжок і навчання тому, як завагітніти.
Я народила для Німеччини 18 дітей.
Як же круто бути жінкою.
Гаразд. До справи.
Боже, допоможи.
♪ Уночі в ліжку дивлюсь я в пітьму ♪
♪ І не хочу рости ♪
♪ Все виходить якось не так ♪
♪ Я не хочу рости ♪
Три, два, один - свастика.
♪... спотворює суть речей... ♪
♪ Хотів би я, хотів би я бути псом ♪
♪ Я бачу, яку ціну сплачувати ♪
♪ Я не хочу рости ♪
♪ Я ніколи не хочу бути таким ♪
♪ І я не хочу рости ♪
- Убий його. - Ні, ні!
♪ Жити треба лише найближчим днем ​​... ♪
- Ікла. - Ікла, йа.
- Зміїний язик. - Зміїний язик, йа.
- Луска. - Йа, луска.
Тому що одного разу єврей парувався з рибою.
Арійці в 1000 разів більш цивілізовані та більш розвинені, ніж інші раси.
А тепер, дітки, ми будемо спалювати книги!
♪ Хизуються взуттям, зачіскою своєю ♪
♪ Я не хочу рости ♪
♪ Залишитися б мені у своєму містечку ♪
♪ Гроші не буду збирати в гаманці ♪
♪ Не потрібна мені в банку позика ♪
♪ Не стану калічити руки працею ♪
♪ Я не хочу з мітлою дружити ♪
♪ Закохатися, одружитися, потім придушити ♪
♪ Коли я встиг так багато прожити? ♪
♪ Я не хочу рости ♪
Які ж страшні ці жиди.
Я не боюся.
Якби зустрів жида - убив би його ось так.
Ось...
так.
Але як ти зрозумієш, що перед тобою єврей? Вони виглядають зовсім, як ми.
Я б подивився, чи немає у нього рогів.
А ще вони смердять брюссельською капустою.
О, точно, я вже й забув про це.
Уяви, що я зловив одного та передав Гітлеру.
Після такого я б з легкістю потрапив до його особистої гвардії.
І ми стали б найкращими друзями.
Я думав, що я твій найкращий друг.
Йоркі, ти мій другий найкращий друг.
Першим завжди буде тільки фюрер.
І, якщо ти не Гітлер, який ховається в тілі товстої дитини,
радій другому місцю.
Думаю, я дитина в тілі товстої дитини.
Тему закрито.
Ви стоїте перед ворогом, і повинні позбавити його життя...
У кого з вас вистачить сміливості зробити це?
Добре.
Слабакам не місце в армії Гітлера.
Нам потрібні справжні воїни.
Ті, хто готовий вбивати за власним бажанням.
- Ви зможете вбити? - Так.
Йоханнес.
Зможеш убити?
Пфф, звичайно. Люблю вбивати.
Добре.
Підійди.
Не бійся. Ну ж бо.
Добре.
Убий його.
Зверни йому шию й убий кролика.
Чи ти боїшся?
Та не боюсь я.
Я просто...
Хутко!
Візьми його за шию обома руками,
а потім різко поверни.
Він може ще кричати, але ми його доб'ємо черевиком.
Убий! Убий! Убий!
Убий! Убий! Убий! Убий!
Відмінний кидок.
Ти боягуз. Як і твій батько.
Неправда! Він воює в Італії.
Та ну? Ніхто не чув про нього ось уже два роки.
Він боягузливий дезертир.
Він злякався, як і ти.
Злякався, як маленький кролик.
Переляканий маленький кролик. Може, нам і тобі карк зламати?
Кролик Джоджо.
Кролик Джоджо. Кролик Джоджо. Кролик Джоджо. Кролик Джоджо.
Бідолаха Джоджо. Що трапилося, друже?
Привіт, Адольф.
Не хочеш розповісти мені про кролика? Що це взагалі таке було?
Вони хотіли, щоб я його вбив.
Вибач. Я не зміг.
Не бери в голову. Мені все одно.
Але тепер вони називають мене переляканим кроликом.
Нехай кажуть, що хочуть. Про мене раніше теж багато гидот говорили.
Цей хлопець божевільний. Подивіться на цього психа, він усіх нас уб'є.
Відкрию тобі один маленький секрет.
Кролик - не боягуз.
Маленький кролик щодня наражає себе на небезпеку,
добуваючи морквину для сім'ї та для країни.
У моїй імперії буде багато тварин.
Леви, жирафи, зебри, носороги, восьминоги,
восьмироги.
Навіть могутній кролик.
Сигаретку?
Ні, дякую, не курю.
Дозволь дати тобі одну дуже хорошу пораду.
Будь кроликом.
Кролик може перехитрити всіх своїх ворогів.
Він хоробрий, хитрий і сильний.
Будь кроликом.
Джоджо.
Ти в порядку, Джоджо?
З ким ти розмовляв?
Ні з ким.
Я думав, що ти плачеш.
То ти тепер фахівець зі сліз?
Ні.
Тему закрито.
Настав час Джоджо
показати цим комахам,
хто тут боягузливий кролик.
Пробач, ти про що взагалі?
Забий.
Джоджо, ти куди зібрався?
Бути кроликом!
Кроликом Джоджо!
Кролик Джоджо йде шукати морквину!
Неймовірно! Ми ніби дві людські антилопи.
Отже, хлопці.
Кожному з вас ми дамо гранату й ви зможете її кинути.
Я буду особисто стежити за кожним із вас,
щоб ви не підірвали собі очі або чогось іще.
Гаразд. Хто перший?
Клаус!
Дідько!
Так робити не треба.
Джоджо!
Фельдшере, заберіть його.
Джоджо!
О майн Ґот, він схожий на картину Пікассо.
Його мати мене вб'є.
Мій малюк.
Привіт, котику.
Дороге дитя ти моє.
Чому ти така щаслива? Твій син - справжній виродок.
Гей, не смій так говорити!
До того ж, коли шрами заживуть, ти зможеш нормально ходити.
Але тепер я не потраплю в особисту гвардію Гітлера.
Ти й так хороший.
Я просто рада, що ти повернувся додому.
Мама-левиця турбується про своє дитинча, особливо коли тата-лева немає поруч.
Або левиці Інги.
Береш кролика за хвіст, протягуєш через вуха.
Затягни, а потім засунь кролика назад до нірки.
Тепер можемо йти на прогулянку.
Думаю, свіже повітря надасть оздоровчий ефект.
Я нікуди не хочу йти.
Що? Не будь дурним. Звичайно, хочеш.
Я виглядаю по-дурному.
Люди будуть витріщатися.
Насолоджуйся увагою, малюче.
Не всім пощастило виглядати по-дурному.
Ось я, наприклад, проклята виглядати неймовірно привабливо.
А зараз наберися мужності,
тому що нас очікує неймовірна пригода.
Гаразд?
Гаразд.
Фельдмаршале Джоджо, ви ключова фігура.
Нам необхідно залишити будинок.
Це небезпечно?
Надзвичайно.
Хайль Гітлер!
Господи!
Виглядаєш чудово, хлопче.
Фрау Бецлер, ви, як завжди, виглядаєте приголомшливо.
Це через тебе мій син не може нормально ходити, і має шрами на обличчі?
Він вихопив у мене з рук гранату...
Так, так...
Тепер ти будеш доглядати за ним, поки я на роботі.
Дай йому роботу, щоб він почувався потрібним. Ти мене зрозумів?
Зрозумів. Чудово зрозумів.
Добре.
Народ, це Йоханнес Бецлер, хлопець, про якого я розповідав, пам'ятаєте?
Він вихопив гранату в мене з рук, підірвав себе, і мене понизили за недбалість.
І тепер я працюю в офісі з цими чудовими дітьми.
Упевнений, Джоджо, ми що-небудь для тебе знайдемо.
Ідеї? Хто-небудь?
Нам потрібна людина, щоб водити клонів на прогулянку.
Або ж він може роздавати нову пропаганду
та доставляти повістки в армію.
А я ще не можу отримати повістку, так?
Яка чудова ідея.
Даю вам свій дозвіл відправити цю 10-річну дитину на війну.
Дайте вже йому хтось пістолет.
Я був би радий битися у Франції.
Ставай в чергу, хлопче.
Тримай повістки.
І пістолет.
Ні.
Фу!
Дивись.
Що вони зробили?
Усе, що могли.
Ідемо.
Гей, Кролик Джоджо! Ну й обличчя в тебе.
Я їду на війну, а ти - ні!
Кролик Джоджо! Кролик Джоджо!
Мамо?
Фельдмаршал Джоджо вдома.
Мамо?
Мамо, я вдома.
Мамо?
Привіт.
Чого ти хочеш?
Ти привид?
Звісно. Привид.
Не змушуй мене бігти, хлопче!
Я сильно зголодніла, а ти знаєш, як ми любимо смак крові.
Щось загубив?
Я не привид, Йоханнес, а щось гірше,
але ти й сам уже здогадався, чи не так?
Знаєш, хто я?
- Ні. - Так.
Говори.
Говори!
Єврейка.
Будь здоровий.
Тобі не можна бути тут.
Ну, твоя мати мене запросила, тож, думаю, можна.
Не можна!
Що ти будеш робити, милий Гітлерхен?
Звичайно.
Давай. Розкажи їм.
Але знаєш, що буде, якщо ти розповіси?
Скажу, що ти допоміг мені. Як і твоя мати.
І нам усім буде капут.
І якщо ти скажеш їй про мене.
Хоч слово.
Я зроблю світові велику послугу й відріжу твою нацистську голову.
Зрозумів?
Так.
А це я залишу собі.
Прикольний.
Фух, це було жорстко.
Що мені тепер робити?
Якщо чесно, уявлення не маю.
Їх же може бути більше. Цілі табуни живуть у тебе в стінах.
Як їй вдалося так тебе обігнати?
Певно, користувалася своїми силами. Контроль свідомості.
Дуже характерно.
- Бачив, як швидко вона рухалася? - Так.
Ніби єврейська версія Джессі Овенса.
А тепер у неї твій дорогий ніж.
Ніж!
Єврейська версія Джессі Овенса і Джека-Різника.
Ти у скрутному становищі, мій друже.
Що ж робити?
Придумав!
Спалимо будинок і звинуватимо в усьому Вінстона Черчилля.
Або влаштуємо переговори.
Перепрошую?
Дівчинко?
Єврейко в стіні?
Гей, жидівко.
Гаразд, послухай, що я тобі скажу.
Я не боюся тебе і вважаю,
що тобі потрібно знайти інше житло, гаразд?
Ні.
Забирайся з моєї кімнати.
Яка ж вона грубіянка.
Просто жах якийсь.
Тепер у неї два ножі.
Я знаю!
І чим ти її будеш різати?
Не знаю!
І вона все ще нагорі. Ця, як її там...
- Еврейка! - Так, єврейка, так.
І що ми будемо робити з цією єврейкою?
Вигадай що-небудь!
Тепер я експерт?
І годі пропонувати мені бісові сигарети! Мені 10!
Гаразд, пробач, це все нерви.
Давай міркувати логічно.
Ти не можеш розповісти мамі, інакше ця єврейка відріже твою нацистську голову.
Але руйнувати твоє життя зовсім не в її інтересах.
Ти можеш використовувати її в своїх інтересах.
Як?
Коли хтось намагається контролювати мою свідомість...
Знаєш, що я роблю? Використовую цю силу проти них.
Пам'ятаєш, в минулому році цей однорукий пірат
Фон Штауффенберг намагався підірвати мене бомбою?
- Так, ти врятувався. - Саме так, капітане.
Але вижив не тільки тому, що стіл витримав вибух,
а й тому, що перехитрив Фон Штауффенберга.
Я змусив його думати, що я мертвий, хоча був у повному порядку.
Прикинувшись мертвим, я виявив усіх зрадників.
Отже, що ти збираєшся робити?
- Прикидатися мертвим? - Саме так.
Стривай, ні.
Ні, я не про це.
Змусь її відчути себе в безпеці, вона розслабиться, і ти візьмеш все під контроль.
Зворотня психологія.
Не ускладнюй.
Просто використовуй мій спосіб із силою думки і все буде добре.
Мені час іти. У нас єдиноріг на вечерю.
Сконцентруйся, Джоджо.
Пам'ятай, одна єврейка, що живе у твоїй стіні, краще,
ніж двоє євреїв із крилами, які пробираються через димохід та їдять невинних нацистів.
І не давай їй більше ножів!
Жиди.
Левеня, ти чому не спиш?
Ти що-небудь їв?
Пробач, я загубилась у часі, довго гуляла й думала...
Що ми будемо робити з цими шнурками?
Боже мій, ти ж знаєш, що їх потрібно відразу зав'язувати.
- Я її чув. - Що?
Кого?
Інгу. Її привид.
Це так сумно.
Ти збожеволів.
А мені ще гірше, адже мені доведеться жити з божевільним.
Я чув шум нагорі.
Привиди, серйозно?
Знаєш, що я чула? Щурів.
Так, вони у нас є. Можеш у це повірити?
Брудні тварини, я хотіла тобі сказати, щоб ти тримався подалі від другого поверху,
поки я не очищу будинок від них, добре? Я не хочу, щоб ти захворів.
Добре, мамо.
Я буду стежити за цими брудними щурами.
Де всі ножі, чорт забирай?
Ти теж йдеш спати?
Так, скоро. Але спочатку мені потрібно зробити деякі справи.
Які справи?
Мамині справи.
Хлопче, тобі доведеться довіряти мені, добре? Я тут бос, так?
Напевно.
Хороший хлопчик.
Так, тільки одним оком.
Майже.
Не зовсім.
Супер! У тебе вийшло.
Тобі потрібно бути тихішою, він чув шум звідси.
Якщо мені доведеться вибирати між тобою і сином...
Я не знаю, куди тебе відправляти. Розумієш?
Йому не можна знати. Якщо він дізнається, то й вони дізнаються.
Ти можеш поговорити з ним.
Ти його не знаєш. Він ще той фанатик.
Йому знадобилося 3 тижні, щоб змиритися з тим, що його дід не був блондином.
Я знаю, що він десь там.
Хлопчисько, який любить грати, та біжить до тебе, тому що боїться заходу сонця.
І думає, що ти придумала шоколадний торт.
Зрештою, це тільки спосіб сподіватися,
що єдина дитина, яка в тебе лишилася,
не просто ще один привид.
Можливо, що ми всі примари, і просто не знаємо про це.
Можливо.
Ти прожила більше життів, ніж більшість.
Я зовсім не жила.
Тобі доводиться підлаштовуватися.
Вони кажуть, що ти не можеш жити, що не будеш жити,
і якщо так трапиться, то вони переможуть.
Вони все ще перемагають.
Вони ніколи не переможуть, з тією силою, яка в тебе є.
Поки хтось десь живий, де завгодно, вони програють.
Вони не дістали тебе ні вчора, ні сьогодні, і завтра теж.
Гей.
Завтра обов'язково буде також.
Господь Ісус!
Тобі потрібно розтягуватися. Хіба тобі боляче?
Так.
Добре. Біль - твій друг.
Твоя нога скоро буде трохи деформованою, і з неї не буде жодної користі.
Я збираюся порекомендувати ще один місяць в басейні,
бо твоє обличчя може налякати інших дітей.
Воно трохи потворне.
Гаразд, хто наступний?
Джоджо, малюче, мені пора.
Побачимось удома.
Привіт, капітане К.
Привіт, ніхто інший, як хлопець з ручною гранатою.
Як твоя нога?
Уже майже зажила. Болить усього на 80 відсотків.
А ви що робите?
Я тут, щоб навчити маленьких нацистів веденню війни у воді.
Раптом їм доведеться йти на бій в басейн.
Можна у вас дещо запитати про євреїв?
Господи, та що ж?
Що я повинен робити, якщо побачу єврея?
Якщо ти бачиш єврея, тоді кажеш нам, ми передаємо в Гестапо,
вони - СС, а потім вони приїжджають і вбивають єврея.
І всіх, хто йому допомагав.
І, можливо, ще кого-небудь, просто так, зараз усі такі параноїки.
Це досить складний процес.
Навіть якщо єврей загіпнотизував когось, щоб та людина його сховала?
Навряд чи таке взагалі буває.
Ні, буває.
Це сталося з моїм дядьком.
Жид його загіпнотизував, і він став алкоголіком,
азартним гравцем, він зраджував свою дружину,
і в них були непристойні стосунки з моєю сестрою,
але потім він потонув, це був нещасний випадок.
Але в усьому був винен жид.
У будь-якому випадку, ти що, бачив когось? Єврея?
Я навіть не знаю, як упізнати жида.
Я теж. Без їх безглуздих капелюхів, це майже неможливо.
Хтось повинен написати книгу на цю тему.
Все стало би простіше.
Фіни, вони тонуть, вперед.
Ще побачимося, хлопче.
Ось у чому справа.
Якщо я розповім про тебе, то у тебе будуть великі проблеми.
Не думаю, що тобі цього хочеться.
Але потім ти донесеш на нас із мамою, і проблеми вже будуть у нас,
а цього я не хочу.
А якщо ти скажеш моїй мамі, що я все знаю, то вона вижене тебе,
цього не хочеться тобі.
І якщо я скажу мамі, що я все знаю, то ти відріжеш мою нацистську голову,
і ось цього я зовсім не хочу.
Це мексиканський глухий кут.
Це звичайний глухий кут.
У мене є деякі умови, дотримуючись яких, ти зможеш залишитися.
- Умови? - Так.
Розкажи мені все про єврейську расу.
Добре.
Ми такі, як ви, тільки люди.
Серйозніше, будь ласка.
Думай, що це викриття. Я хочу дізнатися всі ваші секрети.
Будь ласкава, не сиди на ліжку моєї сестри!
Хлопчику, вона їй більше не потрібна.
Ти нічого не знаєш про мою сестру.
Ми дружили з Інгою.
Я тебе пам'ятаю. Такий веселий маленький хлопчик.
Досить балачок. Розповідай мені про свій вид.
Очевидно, що ми демони, які люблять гроші, так?
Очевидно, всі це знають.
Але ось чого люди не знають - у нас жахлива алергія на їжу.
Сир, хліб, м'ясо. Ця погань уб'є нас миттєво.
Тож якщо захочеш зі мною покінчити, то це найшвидший спосіб.
І печиво - миттєва смерть.
Дуже смішно.
Все одно для тебе тут недостатньо їжі, не знаю, що ти збираєшся робити.
Твоїй мамі вдалося знайти трохи хліба для мене.
Вона добра. Вона ставиться до мене, як до людини.
Але це не так. Ти не людина.
Чи не так?
Як ти смієш, жидівко?
Ти слабка, як вія.
Я походжу від арійської раси. Моя кров кольору чистої червоної троянди.
Мої очі блакитного кольору.
Звільнися.
Звільнися, великий Арійцю. Немає ніяких слабких євреїв.
Я пішла від тих, хто бореться з ангелами й убиває гігантів.
Ми були обрані Богом.
А ви були обрані жалюгідним маленьким чоловічком, який навіть вуса відростити не може.
Найсильніша раса, так?
Як йдуть справи з єврейкою нагорі?
Вона не хоче зі мною говорити.
Ну, ти ж нацист.
Напевно.
Цю книгу писати важче, ніж я думав.
Що вона робить? Вона щось спалює.
Що вона спалює? Що ти спалюєш?
Вона не може тебе чути.
Що ти спалюєш?
Звідки стільки щастя?
Часи змінюються.
Союзники захопили Італію, Франція буде наступною. І війна скоро закінчиться.
Чорт забирай!
Чому це тебе так тішить? Ти настільки сильно ненавидиш свою країну?
Я люблю свою країну, але ненавиджу війну. Вона дурна і безглузда,
і чим швидше настане мир, тим краще.
Війна закінчиться. Ми перетворимо наших ворогів на пил!
І коли вони будуть знищені, ми будемо використовувати їх могили як...
Гаразд, більше жодної політики.
Вечеря - нейтральна територія. Наш стіл - Швейцарія.
Давай їсти.
Ти не їси.
Ні, я не сильно зголодніла. Може, поїм пізніше.
Зараз я збираюся насолоджуватися цим виноградом.
Я сьогодні особливо голодний, тому, може, я й твою порцію доїм.
Не хочу, щоб їжа пропала.
Як пройшов твій день, Йоханнес?
Вештався навкруги та розмірковував - як це бути
понівеченою дитиною, якій немає для чого жити.
Ти не понівечений.
Моє обличчя виглядає як чортова карта, жінко.
Я й не сподівався, що ти зрозумієш. Якби батько був тут, він би зрозумів.
Ну, його тут немає.
Я знаю. І я застряг тут із тобою.
- Хочеш до татка? - Так.
- Так. - Так.
Гаразд!
Ніколи не розмовляй зі своєю матір'ю в такому тоні!
Поль, що трапилося?
Поль?
Я накричав на дитину.
Що? Вибачся.
Пробач, хлопче.
Що? Що це ще за вибачення таке?
Пробач мені, хлопче.
Джоджо.
Я знаю, ти сумуєш за мною, але я...
Я перебуваю там, намагаючись змінити світ на краще.
І поки мене немає, я хочу, щоб ти дбав про мою Розі.
Зможеш?
Так, тато.
Спасибі.
Вона робить все, що може.
Господи. Яка хороша в нас дитина, еге ж?
Чорт, оце так!
Нагадує мені про часи, коли ми танцювали з Розі в «Червоному салоні».
Пам'ятаєш, мила?
Звичайно, любий.
Гей.
Не сиди просто так, малий. Іди, потанцюй з батьками.
Отже, я хочу, щоб ти намалювала місце, де живуть жиди.
Де ви їсте, спите, і де Королева жидів відкладає яйця.
Ти й справді ідіот.
Давай, у нас ще багато роботи.
Розкажи мені про свою сім'ю.
Я розповім про євреїв, але про сім'ю нічого розповідати не буду.
Але мені потрібна передісторія.
Чому ти зависаєш зі мною, хіба в тебе немає друзів?
Є, звісно! Йоркі.
- Йоркі? - І багато інших.
- У тебе щось нікого немає. - У мене є Натан.
Натан? Це ще хто такий?
Мій наречений. У мене є він.
Де він?
Воює в опорі. Бачиш?
Він зробив мені пропозицію на березі річки.
Опустився на коліно, як личить джентльменові, і прочитав вірш Рільке.
І коли я сказала «так», ми танцювали в ночі.
Нудьга. Хто такий Рільке?
Великий поет. Улюблений поет Натана.
А, улюблений поет Натана? Точно.
Він прийде, щоб врятувати мене, і потім ми поїдемо жити до Парижа.
Ти назавжди відвернешся від Німеччини?
Вона перша від мене відвернулася.
І добре, ви нам не потрібні.
Ти та твій дурний хлопець можете мовчки їхати жити в
тупу-сирно-равликову-багетну країну.
Гаразд, ти так говориш, бо в тебе немає дівчини.
Я дуже зайнятий, щоб у мене ще й дівчина була.
Коли-небудь ти знайдеш час.
І більше ти ні про що не зможеш думати.
Ти зустрінеш когось, і будеш проводити свої дні,
мріючи про те, щоб опинитися в обіймах цієї людини.
Це кохання.
Смішно.
Усе.
Я ж сказав намалювати місце, де живуть євреї.
А це просто безглуздий малюнок моєї голови.
Так, ми там і живемо.
Рільке.
Де ти, дурнику-письменнику?
Так, чудова думка, Кролик.
Ми використаємо всі ці книги, щоб зробити фальшиву підлогу,
через яку вона потрапить прамісінько до ями,
повної піраній, лави й бекону.
Вона й кліпнути не встигне.
Ти тихіше будь, шикає він на мене.
Забирай книгу й підемо, бібліотеки занадто дурні.
Те, що ти зараз робиш, це найчудовіша ідея.
Якби в неї було серце, воно б розірвалося навпіл.
Мені потрібно тобі дещо розповісти.
Я знайшов старий лист від Натана, твого нареченого.
І він адресований тобі.
Про що ти в біса кажеш?
Я просто прочитаю його.
«Дорога Ельзо, мені важко говорити,
але я більше не хочу одружуватися з тобою.
Я знайшов іншу дівчину, ми любимо одне одного та цілуємося з язиком.
Як казав мій улюблений поет Рільке:
"Залишімо, посівши те, що любимо, таким, як є воно." (1)
Тож прощавай і пробач за те, що я відпускаю тебе.
Від Натана, твого колишнього нареченого.
P.S. Насправді, я не в опорі.
Я брехав, я тепер безробітний і дуже товстий ».
Можеш не відчиняти, але я забув, що там був другий лист.
«Дорога Ельзо, я просто хочу, щоб ти знала, що я не хочу розлучатися з тобою.
Я передумав, бо не хочу, щоб ти вбила себе через мене.
Кілька дівчат зробили так в минулому, це величезний стрес.
Ти потрібна мені живою.
Дякую Господу, що цей хлопчина наглядає за тобою,
а він, між іншим, не по роках чудовий молодик, ще й сміливий.
І давай усе ж одружимося колись,
навіть якщо я безробітний і не маю чим більше займатися.
Твій Натан ».
- Бетховен. - Айнштайн.
- Бах. - Гершвін.
Брамс. Вагнер. Моцарт.
Музиканти, і все?
Рільке.
Звісно, твій улюблений Рільке.
- Тоді Дітріх. - Гудіні.
Ні, це неможливо!
Повір, брате. Запитай у Піссарро, Модільяні,
Мен Рея, Гертруди Штайн, містера Мойсея та короля Всевишнього Ісуса Христоса, амінь.
Тепер ти просто називаєш старі імена.
Я ніколи про них не чув, тож з мене годі.
Гей.
Якщо знайдеш ще листи, скажеш?
Звичайно. Гаразд. Бувай.
На цих берегах було повно закоханих.
Тут були танці, спів і...
Романтика.
На романтику немає часу!
Війна ж!
Для романтики завжди є час.
Одного разу ти зустрінеш когось особливого.
Чому всі це кажуть?
Хто ще так каже?
Усі.
У будь-якому випадку, ідея була дурною.
Це ти дурний.
Кохання - це найсильніша річ у світі.
Найсильніша річ у світі - метал,
а ще динаміт і м'язи.
До того ж я не зрозумів би, навіть якби побачив.
Оце сюрприз. У тебе знову шнурівки розв'язалися.
Джоджо, ти зрозумієш, коли це трапиться.
Відчуєш.
Це біль.
Ага, в дупі.
У животі. Начебто там метелики.
Гидота.
Ага, гидота.
Давай, Шітлер, пішли.
Гей!
Та що з тобою? Я за тебе хвилююся.
Ти п'яний? Знову?
Облиш.
Можеш розв'язати...
А ти погладшав.
Я не...
Може, тебе просто залишити тут?
Заберу тебе завтра. Домовилися?
Ти думаєш, що ти дорослий, любий.
Побачимося завтра вранці вдома.
Ти занадто швидко ростеш. Десятирічні не повинні
вихваляти війну та говорити про політику.
Ти повинен лазити по деревах і падати звідти.
Але фюрер каже, коли ми переможемо,
саме хлопчики будуть правити світом.
Рейх гине, ми програємо,
і що ти будеш робити потім?
Життя - це дар. Ним потрібно насолоджуватися.
Потрібно танцювати й дякувати Богові за те, що ми живі.
Ну, танцювати я не буду.
Танці для безробітних.
Танці для вільних.
Це втеча від усього.
Ну, можеш протанцювати весь шлях додому.
А я поїду.
Ох, ні.
Ніхто мене не зупинить!
♪ Мамо, просто потрібно було подзвонити, О, мамо ♪
♪ Але якось настане день ♪
♪ І я скажу тобі ♪
♪ Що я виріс ♪
З поверненням, хлопчики. Їдьте додому та поцілуйте матерів.
♪ І відпочив ♪
♪ Ти вже достатньо зробив ♪
Сьогодні від Натана жодних новин, мені страшно.
Напевно, займається чимось крутим, типу читає книгу чи відрощує бороду.
Що таке?
Хочеш, розповім тобі про євреїв?
Все одно.
Спочатку ми жили в печерах, глибоко в центрі Землі.
Стій.
Страшні місця, де жили дивні та чудові створіння, яких об'єднувало одне...
Крадіжка кінчиків пенісів.
Ні, ідіот. Любов до мистецтва.
Навіть без обрізання?
Хочеш історію чи ні?
Продовжуй, але я знаю, що про пеніси все правда.
Рабини використовують їх як вушні затички.
Отже, після довгих років володіння
магією та заклинаннями, ми переїхали з печер в міста.
Деякі залишилися там у тілах тварин.
У міхурах чи що?
Я намалюю.
Кольоровими було б краще.
А де роги?
Під волоссям.
А де твої?
Я маленька. Вони виростають, коли тобі виповнюється 21.
Зараз ми живемо серед звичайних людей, але частенько окуповуємо будинки
та звисаємо зі стелі вві сні, як кажани.
А ще ми вміємо читати думки одне одного.
Ого! Думки всіх? Навіть німців?
Ні, у них занадто великі голови.
Як і у птахів, наша рідна мова схожа на спів.
І ми любимо блискучі речі.
Кристали, скло та золото.
Любимо блискучі речі.
Але ще й потворні речі. Євреї люблять потворність.
Це ми теж у школі вивчали.
Тобі вони подобаються, так? Потворні речі?
Привіт.
Ви, здається, порозумілися.
Я перевіряв, чи вона ще жива.
А тебе це хвилює?
Ні, просто не хочу, щоб у будинку лежав труп.
Тобі б сподобалось?
Дуже. Побільше трупів у будинку, будь ласка.
Від того, скільки часу ви проводите разом,
мені стає незручно.
Ти сам це запропонував.
Хіба?
- Ага. - А, точно.
Це всього лише для книги.
Боже. Твоя правда. Вибач. Я все зіпсував?
Тепер так ніяково, чи не так? Між нами так не має бути.
Нічого з цього не має бути ніяковим.
Все нормально. Я просто втомився. Піду спати.
Я тут зігрів ліжко для тебе,
тому що так роблять справжні друзі.
Гей, як тобі форма?
Мені не подобаються стегна. Вони хіба не повинні бути ширшими?
Ти чудово виглядаєш.
Дякую.
Слухай, Джоджо, можна дати тобі хорошу пораду?
Коли зрозумієш, про що вона думає,
і коли вона спробує направити кудись твої думки,
направ їх в інше русло.
Розумієш, про що я? Не дозволяй їй посадити тебе за ґрати свого ж розуму.
Це, любий Джоджо, річ, яка ніколи не має статись у Німеччині!
Не дозволяй нікому керувати твоїм німецьким мозком!
Я не дозволю їй керувати моїм німецьким мозком, мій фюрере.
Постарайся.
Думаю, у твоїй книзі вже багато корисної інформації.
Час показати її світу, тобі так не здається?
Так.
Адольфе?
Думаєш, я потворний?
Так.
Він спить?
Він інший.
Він щось підозрює. Думає, що тут мешкає привид Інги.
Ти мені її нагадуєш. Правда.
Я б хотіла подивитися, як вона стає жінкою.
Але доводиться дивитися на тебе.
Я нічого не знаю про те, як бути жінкою.
Що це означає? Наприклад, пити вино?
Звісно, ти питимеш.
Якщо ти щаслива - шампанське.
Якщо сумуєш - шампанське.
Ти водиш авто, граєш в азартні ігри, якщо хочеш.
Носиш діаманти. Вчишся стріляти.
Можеш злітати в Марокко. Завести коханців.
Змусити їх страждати.
Дивишся тигру в очі.
І довіряєш без страху - ось що означає бути жінкою.
Як ти це робиш?
Знаєш, кому можна довіряти?
Ти просто довіряєш.
На добраніч.
Ти все це робила?
Була в Марокко й усе інше.
Ні, я ніколи не дивилася тигру в очі.
Фінкель, я мав на увазі, що під час атаки міста знадобляться німецькі вівчарки,
а не німецькі пастухи.
Виведіть їх звідси.
Виведіть їх! Негайно!
Негайно!
Посуньтесь, будь ласка. Дякую.
Пробач, що накричав.
- Відчуваю себе дурним. - Ні, ні.
Це безглузде ім'я для собаки,
я мав висловитися зрозуміліше. Ти відмінно справляєшся.
Дякую.
Гей, хлопче.
Чим сьогодні допомогти, майстре Бецлер?
Як справи? Попрацюй зі мною.
Якщо хтось здасть єврея, йому дадуть медаль або щось таке?
Євреї, євреї... Ти все ще про них?
Я готую місто до неминучого вторгнення.
Розробляю стратегію щодо захисту планети.
Американці із заходу. Росіяни зі сходу.
Мій друг якось зустрів росіян, і вони його з'їли.
Волоські горіхи - це хто?
Волоські горіхи - це просто волоські горіхи, хлопче.
Про що хочеш поговорити?
Ну, я багато нового дізнався про євреїв.
Ви знали, що вони вміють читати думки одне одного?
А коли сплять, звисають зі стелі, як кажани.
Дивно, а звідки ти це знаєш?
Дослідження. Я книгу пишу.
Вітаю. Як називається?
«Гей, єврей». Це викриття євреїв.
Можна ще назвати «Хто ти, жид?».
А як вам «Єврейські новини»?
У тебе справді відмінна уява.
- Але це правда. - Звісно, правда.
У твоєму віці в мене був уявний друг Конні.
Він мочився в моє ліжко, коли я спав. Стільки неприємностей траплялось через нього.
Поглянь-но на мою роботу. Тобі має сподобатись.
У ході підготовки до вторгнення я розробляю новий дизайн для форми.
Додам пір'я для аеродинаміки. Яскравий колір, щоб осліпити ворога.
Чоботи. Для краси.
І ось це.
Суміш кулемета Гатлінга та радіо,
щоб деморалізувати ворога дратівливою музикою.
Усе це охороняється авторським правом.
Це означає, що ти не можеш повторювати.
Так, не треба подавати жодних ідей.
Хлопці сказали, твій тато зараз на війні.
Як тобі залишитися за головного в будинку?
Нормально.
Так?
Яка є робота сьогодні?
Тільки одна, брехати не буду.
Це трохи нижче твого рівня,
але нам терміново потрібні працівники.
Метал для Гітлера.
Каструлі та пательні для армії.
Ось і він, той, кому потрібні ваші каструлі та пательні.
Метал для Гітлера.
Каструлі та пательні.
Звільни Німеччину.
Джоджо?
Йоркі?
Привіт!
Ти тепер солдат?
Так точно.
Але тобі лиш одинадцять.
Знаю.
- Можна? - Звісно.
Це папір?
Я так теж спочатку подумав, але це «схоже на папір».
Новітня розробка наших найкращих учених.
Вражає.
Йоркі.
Я спіймав єврея. Справжнього.
Єврея?
Я бачив якихось, спійманих того місяця в лісі.
Особисто я так і не зрозумів, через що весь той шум.
Вони були зовсім нестрашними та й виглядали начебто нормально.
Щось я забазікався. Мені час.
Бувай.
Господи, у цьому так важко бігати.
Дивись, що я знайшов.
Залиш собі. Вони, напевно, зламані.
Нічого не варті.
Можеш намалювати що-небудь для моєї книги?
Можу знову намалювати тебе.
Кому потрібні зображення калік?
Ти не каліка.
До того ж, справжні художники не звертають на таке уваги.
Тобто сліпі художники?
Все нормально. Я змирюся з тим, що ніколи не поцілуюся з дівчиною.
Поцілуєшся, Джоджо.
Хочеш, я тебе поцілую?
Гаразд.
Дві речі.
По перше,
нацистам і євреям не можна дружити, як ми, не кажучи вже про поцілунки.
По-друге,
поцілунок з жалю не рахується.
Ти не нацист.
Мені дуже подобається свастика, а це про щось таки говорить.
Ти не нацист, Джоджо.
Ти десятирічна дитина, яка любить свастику й уніформу
та хоче бути в клубі. Але ти не один з них.
Гаразд.
Давай просто погодимось не погоджуватись, добре?
Не нацист.
Яка брудна жидівка!
Швидше, ховайся!
Хайль Гітлер.
Я капітан Герман Дірц, з гестапо Фалькенгайму.
Зі мною гер Мюллер, гер Юнкер, гер Клюм і гер Фрош.
Можна ввійти?
Дуже дякую.
- Хайль Гітлер. - Хайль Гітлер.
Привіт, Джоджо.
Привіт, хлопці. Радий вас бачити.
У велосипеда спустило колесо, довелося тягнути.
Капітане Кленцендорф?
- Хайль Гітлер. - Хайль Гітлер.
Фредді Фінкеля ви знаєте?
- Хайль Гітлер. - Хайль Гітлер.
Я щось пропустив?
Ні. Ми сказали «Хайль Гітлер» хлопчикові, потім Вам,
потім, звичайно ж, Фредді Фінкелю,
і тепер ми в рутинному процесі інспекції.
А що Вас привело сюди, капітане?
Ми проходили поруч і вирішили занести хлопчикові трохи листівок.
Він на нас працює.
Зрозуміло.
А ви?
Самі знаєте. Телефонують щодня.
Алло, це гестапо? Мені здається, за моїм холодильником
ховається комуніст.
Ми йдемо розбиратися, а це цвіль.
Одне й теж.
Це частина роботи.
Оце я розумію, кімната хлопчика.
Так. Ось і він.
Ви з друзями могли чути, що у Гітлера тільки одне яйце, та це маячня.
У нього чотири.
Так ти - доброволець в Гітлерюгенд?
Так.
Молодець.
Мало твоїх ровесників дотримуються сліпого фанатизму, на жаль.
Що там задумали ці бовдури? Давайте піднімемось і перевіримо.
Знаєш, де твоя мати?
Ні.
Думаю, вона в місті.
Вона багато часу проводить удома?
Вона дуже зайнята.
Справді?
Я радий бачити, що ти носиш форму югенд, але...
де твій ніж?
Тобі завжди потрібно мати при собі ніж, де він?
Я...
Залишив...
Ось він.
А хто ви така?
Ви хто?
І що робите в моєму домі?
Ви теж тут живете?
Я його сестра, Інга.
Хайль Гітлер.
- Хайль Гітлер. - Хайль Гітлер.
Не знав, що в тебе є сестра, Йоханнес.
Іноді він хоче моєї смерті.
Чи не так, маленький Франкенштейн?
Не варто так наїжджати на його фізичну недосконалість.
Це бойова рана.
Але...
Чому у Вас його ніж?
Охороняю свою кімнату, бо він постійно туди лізе.
Що у Вас там заховано?
Усілячі дівчачі речі.
Дозволите?
Звісно.
Нам доводиться мати справу з величезною кількістю звітів,
доносів, масштабними розслідуваннями,
і ми зацікавлені злочинами проти населення та держави.
Але в нас є важливіша проблема. Полягає вона в Золотоволосках,
що снують навколо, під'їдають у інших людей їхню їжу.
Що сплять у їхніх ліжках, це ж усе дуже грубо.
Припускаю, ваших документів я не побачу?
Документи, міс Бецлер. Швидше, у нас мало часу.
Так, звісно.
Скільки Вам років на фото?
Їм три роки, мені було чотирнадцять.
Дата народження?
Перше травня, 1929.
Усе так. Дякую, Інго.
Зробіть нове фото, Ви тут схожі на привида.
Стійте!
Що це?
«Гей, єврей».
Скажіть, хто це зробив.
Це я.
Це викриття євреїв. Як вони думають, поводяться,
виглядають, це буде подарунком для фюрера.
Хлопці, ви маєте це побачити.
Дивіться на цього. У нього є хвіст.
Ось один висить униз головою, як кажан.
Ось тут малюнок їхніх голів.
А хто керує механізмом їхнього мозку?
Диявол. Кумедно, бо це правда.
Дивіться на дурненького єврея. Ось тут вони з рогами.
Це що?
Помри, Натане, помри. Способи його вбивства.
Натана мучають зміями. Тикають палицями.
Стріляють ним із гармати.
Тут його просто обзивають.
Натан, розчавлений величезним велосипедом.
Хто такий Натан?
Просто хлопець.
Натана підсмажують на відкритому вогні.
Я згадав. Нам час повертатися.
Згадав, бо ми залишили того хлопця висіти.
Спасибі за це, ти зробив мій день.
Сподіваюсь, ти продовжиш.
І, звісно, якщо побачиш щось підозріле,
зателефонуй нам.
Гарного дня.
- Хайль Гітлер. - Хайль Гітлер.
Приємно познайомитися, Інго.
Залишайся вдома, Джоджо.
Доглядай за сім'єю. Доглядай за ножем.
Ельзо, ти їх обдурила!
Сьоме травня.
Що?
Вона народилася сьомого.
Не першого.
Він нам допомагав.
Вони повернуться.
Вони дізнаються, що вона померла, і тоді помру вже я.
Ніхто не знає, що Інга померла.
Ти можеш бути нею.
Я скажу все мамі, коли вона повернеться додому.
Що я тебе знаю, і ми друзі.
Євреї і нацисти не друзі.
Це був повний провал. Не поясниш?
Вона не...
Вона не схожа на погану людину.
Я починаю сумніватись у твоїй відданості мені та партії.
Ти називаєш себе патріотом?
Ну то де ж доказ?
Німецький солдат народжений в разі потреби.
Німеччина залежить від запалу цих молодих людей.
Запал і готовність лягти за Вітчизну,
незважаючи на безуспішні спроби союзних військових спекулянтів,
які відправляють непідготовлені війська до вовчого лігва.
І тільки ревний воїн, який зустрів ворога обличчям до обличчя,
назавжди залишиться в німецькій пам'яті.
І тільки тобі вирішувати, чи ти хочеш, щоб тебе запам'ятали,
або зникнути без сліду,
як жалюгідна купка піску в пустелі нікчемності.
Скажу простіше.
Зберися вже та розстав свої пріоритети.
Тобі десять, Джоджо.
Поводься відповідно.
Ти знала?
Вона не розповідала мені багато.
Тільки те, що працює з друзями,
і твій батько якимось чином причетний.
Ні, він бореться на війні.
Вона сказала, що він повернеться, щойно війна скінчиться.
Вона не хотіла нічого розповідати з очевидних причин.
Тому що ненавиділа мене.
Тому що я нацист. Я ворог.
Вона не хотіла, щоб ти знав небезпечну інформацію.
Але тепер у мене нічого немає.
Нікого.
Востаннє я бачила батьків на вокзалі.
Їх посадили в поїзд.
Я втекла.
Знайшла дорогу назад до міста.
Друг батька мене заховав.
Потім інший друг, потім друзі друзів.
Поки твоя мати не дала притулок.
І я досі тут.
Але мої батьки опинилися там, звідки не повертаються.
Що ти робитимеш одразу після того, як станеш вільною?
Танцюватиму.
♪ Всі повинні жити ♪
♪ І всі помруть ♪
♪ Всі повинні жити ♪
♪ Я думаю, ви знаєте причину ♪
♪ Іноді вони йдуть і стають такими хорошими ♪
♪ Та потім знову стає досить важко ♪
♪ Але коли я тримаю тебе на руках, малятко ♪
♪ Ти знаєш, я просто не можу, мені цього мало ♪
♪ Так ♪
♪ Всі повинні жити ♪
♪ І всі помруть ♪
♪ Усі намагаються добре провести час ♪
♪ Я думаю, ви знаєте причину ♪
♪ Я відчуваю, що бачив майже мільйон заходів Сонця ♪
♪ Вона сказала, якщо ти зі мною, я ніколи не піду ♪
♪ Тоді я зупинивсь і ще раз поглянув на моє малятко ♪
♪ Вона сказала, якщо ти зі мною, я ніколи не піду ♪
♪ Тому що ♪
♪ Всі повинні жити ♪
♪ І всі помруть ♪
♪ Всі повинні жити ♪
♪ Перш ніж ви дізнаєтеся причину ♪
♪ Всі повинні жити ♪
♪ Перш ніж ви дізнаєтеся причину ♪
Йоркі?
Джоджо!
Боже.
Джоджо! Я так за тобою сумував!
Шкода твоєї мами.
Я так ридав, коли почув про те, що сталося.
Що тут відбувається?
Росіяни, Джоджо. Вони йдуть.
І американці з іншого боку.
І Англія, і Китай.
І Африка з Індією. Увесь світ іде.
Допоможи мені зі зброєю.
І як ідуть справи?
Жахливо. Наші єдині друзі - японці.
І тільки між нами, вони не дуже схожі на арійців.
Пам'ятаєш ту єврейку, про яку я говорив?
- Так. - Вона досі в мене.
Вона, можна сказати, моя подружка.
Пощастило тобі, Джоджо. Подружка.
Але ти знаєш, вона єврейка.
Нам є про що турбуватися й окрім євреїв, Джоджо.
Десь там йдуть росіяни.
Вони гірші за будь-кого.
Я чув, що вони їдять немовлят і займаються сексом із собаками.
Це ж типу погано, чи не так?
Секс із собаками?
Так, англійці теж так роблять.
Треба їх зупинити, перш ніж нас зжеруть і трахнуть усіх наших собак.
Божевілля. І Гітлера немає. Ми лишилися самі.
Що?
Ти не чув?
Він мертвий.
Здався та застрелився.
Ні! Це неможливо.
Але це так.
Виявилося, що він багато чого від нас приховував.
Робив жахливі речі за нашими спинами.
Я не впевнений, чи переживемо ми це.
Гаразд. Іди сюди.
Так. Бачиш того американця? Іди-но обійми його.
Іди! Біжи! Давай!
Ох, Йоркі, Йоркі.
Гарні новини. Тебе підвищили, і тепер у тебе буде пістолет.
Іди й перестріляй усіх, хто не схожий на нас.
Гаразд.
Джоджо, де твоя уніформа?
Тримай, одягни цю куртку, щоб тебе не підстрелили.
Ми повинні вбивати кожного на своєму шляху.
Хайль Гітлер!
Помріть, диявольські кодла.
Обшукайте його.
Гей! Гей!
Що?
Німець? Я не розумію.
Капітан К.
Привіт, хлопче. Поглянь на всю цю метушню.
Що відбувається?
Істерія, мій друже. Кінець вже близько.
Вечірку завершено.
Ти боїшся? Не треба.
Поглянь на мене.
Мені шкода Розі. Вона була гарною людиною.
Справді гарною людиною.
Добре?
Все буде добре.
Я давно хотів сказати. Мені дуже сподобалася твоя книга.
Вибач, що сміявся над нею.
З фантазією у тебе непогано.
Іди сюди, давай погляну на тебе.
Виглядаєш непогано. Усе буде добре.
А тепер іди додому. Подбай про свою сестру.
Гаразд?
Забирайся!
Забирайся, жид!
Забирайся!
Що тут коїться?
Це жид!
Стули пельку! Ти знаєш цього нациста?
Він...
Я не знаю цього брудного жида.
- Забирайся, жид! - Стули свою пельку, нацисте!
- Ні! - Забирайся звідси!
Іди додому!
- Не чіпайте його! - Іди!
Забирайся звідси! Іди додому!
Джоджо?
Йоркі!
Слава Богу!
Я думав, ти мертвий.
Ні, схоже, я ніколи не помру.
Я йду додому, щоб побачити матір.
Обіймашки мені не завадять.
Тепер усе безглуздо.
Ага, зараз не найкращий час для того, щоб бути нацистом.
Гей, зате війна закінчилася, тож твоя дівчина вільна.
І тепер вона може піти.
Щось не так?
Мені час.
- Гаразд. - Вибач.
Побачимося!
Привіт, я повернувся.
Що там коїться?
Де там?
Зовні, дурнику.
Джоджо, що відбувається?
Виходити вже можна?
Джоджо, безпечно чи ні?
Я можу піти?
Ні.
Не можеш.
Чому?
Ти повинна залишитися.
Хто переміг?
Зі мною.
Джоджо, хто переміг? Хто виграв у війні?
Ми.
Німеччина перемогла.
Мені шкода.
«Люба Ельзо, я знаю, що тобі зараз важко.
І я знаю, що ти хочеш опустити руки.
Але не треба.
Ми з твоїм другом Джоджо розробили для тебе план втечі.
Тож слухайся його.
Він допоможе тобі вибратися.
А потім ти могла б виїхати до Парижа й бути там зі мною.
Не хвилюйся стосовно Джоджо.
З ним усе буде добре.
До зустрічі в Парижі. Натан».
Він мертвий.
Вибач?
Натан.
Він помер минулого року від туберкульозу.
Що ж...
Дивно. А хто це написав?
Дякую, Джоджо.
Ти був таким добрим до мене.
Я просто...
Я люблю тебе.
Знаю, що я для тебе як молодший брат, що не дивно.
Та й...
Ти для мене занадто стара.
Але...
Дідько, тут досить спекотно.
Я теж тебе люблю.
- Як молодшого брата? - Так, як молодшого брата.
Слухай, ми з фальшивим Натаном придумали, як ти можеш втекти.
Можливо, довіришся своєму молодшому братові?
Можливо.
Тоді гаразд.
Збирайся. Ми йдемо.
Джоджо Бецлер. Десять з половиною років.
Покажи, на що ти здатен.
І куди ти в біса зібрався?
- Назовні. - Назовні?
Ні, ні, ти не підеш.
Ми залишимося тут, і ти розповіси мені,
що відбувається між тобою і цією поганню, яку ти ховаєш.
Ця погань - дівчина.
Ти закоханий в неї, чи не так?
Так.
- Визнай це! - Я щойно сказав "так".
Я знав!
Нічого не вийде. Ви приречені.
Вона застара для тебе. А ти виродок.
Вона тебе кине. Ти ж і сам знаєш?
Ось що ми зробимо, гівнюк малий.
Ти одягнеш це, гаразд?
Забудеш про цю жидівську корову.
І повернешся до мене, як і має бути.
Зрозумів?
Одягай!
І ми вдамо, що цієї розмови не було.
Тобі зрозуміло?
Хайльнеш мене? Як у старі часи? Хайльни мене, хлопче.
Ні.
- Хайльни мене. - Ні.
Один маленький «хайль». Будь ласка.
Іди нахрін, Гітлер!
Ідемо.
Зачекай-но.
Готова?
Так.
Там небезпечно?
Надзвичайно.
Вдалося.
Певно, я на це заслужив.
А тепер що робитимемо?
"Нехай у вас все станеться:
Краса і жах.
Просто йдіть далі.
Жодне почуття не зайве."
Райнер Марія Рільке (2)
Примітки до перекладів Рільке: (1) - переклав з німецької Микола Бажан; (2) - дослівний переклад.