Subtitles by sub.Trader subscene.com
Jojo Betzler.
Tízéves.
A ma kezdődő kiképzőhétvégén
belépsz a Jungvolk kötelékébe.
Durva lesz.
De ma férfivá válsz.
Esküszöm, hogy minden energiámmal és erőmmel
hazánk megmentőjét, Adolf Hitlert szolgálom.
Kész vagyok az életemet is feláldozni érte.
Isten engem úgy segéljen.
Ez már döfi.
Halljam, Jojo Betzler, milyen az elméd?
Egy kígyóé.
És, Jojo Betzler, milyen a tested?
Egy farkasé.
- Jojo Betzler, és a bátorságod? - Egy párducé.
És, Jojo Betzler, milyen a lelked?
Egy németé.
Jól van, fiam, készen állsz.
Adolf.
Ez nekem nem fog menni.
Was?
Dehogynem.
Persze kicsit ványadt vagy, nem nagyon kedvelnek,
és tízéves létedre nem tudod megkötni a cipőfűződet,
de te vagy a legeslegjobb, leghűbb kis náci, akit valaha ismertem.
Arról nem szólva, milyen jóképű vagy.
Úgyhogy szépen elmész, és jól fogod magad érezni, vili?
- Vili. - Ez a beszéd. Jól van.
Heil én!
Heil Hitler!
Mi? Tudsz ennél jobban heilezni.
- Heil Hitler! - Nem.
Lazábban. Ne agyalj rajta!
Heil Hitler!
- Ne, túlgondolod. Heil Hitler! - Heil Hitterler!
Ki az a Hitterler? Tudsz te németül?
- Heil Hitler! - Ez nem heil.
- Ilyen egy heil: heil! - Heil Hitler!
- Heil Hitler!
- Ez az, elkaptad! - Heil Hitler!
- Szép napot! Heil Hitler! - Heil Hitler!
- Te leszel a legjobb. Meglátod. - Heil Hitler!
- Heil Hitler!
Heil Hitler!
Heil Hitler, Yorki!
Heil Hitler, Jojo.
- Készen állsz életed legjobb hétvégéjére? - Naná!
Nyomás!
JOJO NYUSZI
Heil!
Heil Hitler, fiúk!
Heil Hitler!
Jungvolk, ez itt a Hitlerjugend kiképzőhétvégéje,
ahol mindannyian férfivá és nővé váltok.
A nevem Klenzendorf százados.
De hívjatok csak K századosnak.
K százados.
Ja. Ő itt Finkel altiszt.
Ő pedig Fräulein Rahm.
Heil Hitler mindenkinek!
Térjünk át rám. Ki vagyok én?
És mit keresek itt, egy halom csöcsszopó előtt,
ahelyett, hogy a dicső halálba vezetném a századomat? Jó kérdés.
Ezt kérdem magamtól az Elszúr-hadművelet óta mindennap,
ahol otthagytam a fél szememet egy abszolút elhárítható támadásban.
És az elöljáróim szerint
háborúban csak két szemmel ér valamit az ember.
Melyik kétszeműnek megy ez?
Jézusom.
A következő két napban
ti, kis lurkók, ízelítőt kaptok mindabból,
amit a nagy német hadsereg nap mint nap átél.
És bár úgy tűnhet, hogy hazánk hátrányba került,
és nincs sok remény, hogy megnyerjük a háborút,
valójában remekül szuperálunk.
Mindegy. Mindegyikőtök kapott egy ilyen Deutsches Jungvolk tőrt.
Ez egy igen különleges és drága fegyver.
Sose váljatok meg tőle!
És bele ne döfjétek egymásba!
Nincs döfés!
A férfivá válás útjának első lépéseként
a fiúk ma gyakorolni fogják a menetelést, a szuronyhasználatot,
a gránátvetést, az árokásást, a térképolvasást, a légzésvédelmet,
az álcázást, a rejtőzködést,
a harcászatot, a lövészetet és a robbantást.
A lányok pedig olyan fontos asszonyi feladatokat,
mint a sebkötözés, az ágyazás, és az, hogyan essenek teherbe.
Én 18 gyereket adtam a hazának.
Most igazán jó lánynak lenni.
Jól van. Essünk neki!
Gyerünk!
Uram, segíts!
Gyerünk!
Három, kettő, egy, horogkereszt!
Rajta!
Húzzátok! Gyerünk!
- Végezz vele! - Ne csináld!
- Agyar. - Agyar, ja.
- Kígyónyelv. - Kígyónyelv, ja.
Pikkelyek.
Ja, pikkelyek. Mert egyszer régen egy zsidó párzott egy hallal.
Az árják ezerszer
civilizáltabbak és fejlettebbek, mint bármelyik másik faj.
Jól van, gyerekek, pakoljatok össze!
Égessünk könyveket!
Éljen!
A zsidók félelmetesek, mi?
Nekem nem.
Ha találkozom eggyel, így ölöm meg.
Mármint... így.
De honnan fogod tudni, hogy zsidó? Úgy néznek ki, mint mi.
Kitapintom a szarvait.
Meg amúgy kelbimbószaguk van.
Tényleg, ezt a kelbimbós dolgot el is felejtettem.
Gondold el, ha elkapnám és átadnám Hitlernek.
Holtbiztos bevenne a személyes testőrségébe.
Aztán legjobb barátok lennénk.
Azt hittem, az én vagyok.
Yorki, te a második legjobb vagy.
Az első helyet a Führernek tartogatom.
Szóval, hacsak nem te vagy Hitler egy kövér kisfiú bőrében,
örülj, hogy második lehetsz.
Én csak egy fiú vagyok egy kövér kisfiú bőrében.
Erről ennyit.
Ha majd ott álltok az ellenség előtt, hogy kioltsátok az életét,
melyikőtöknek lesz gyomra megtenni?
Helyes.
Hitler hadseregében nincs helye a gyengéknek.
Csak edzett harcosoknak.
Akik bármikor készek ölni.
Ilyenek vagytok?
- Igen. - Ja.
Johannes.
Tudnál ölni?
Naná. Odavagyok érte.
Jó. Gyere ide!
Ne félj! Gyere csak!
Jó.
Öld meg!
Szorítsd meg a nyakát, és öld meg a nyulat!
Betojtál?
Nem tojtam. Csak...
Rajta!
Két kézzel ragadd meg a nyakát, és csavarj rajta egyet!
Ha visítana, a bakancsoddal rásegíthetsz a végén.
Ölj! Ölj!
- Hess! Menj innen! - Hé!
Szép dobás.
Gyáva vagy.
Pont, mint az apád.
A papa nem gyáva.
Olaszországban harcol.
Tényleg? Két éve nem hallott róla senki.
Egy gyáva dezertőr.
Betojt. Akárcsak te.
Úgy betojtál, mint egy kis nyuszi.
Gyáva kis nyuszi.
Lehet, hogy a te nyakad is ki kéne törni?
Jojo, a nyuszi.
Jojo nyuszi.
Szegény Jojo!
Mi baj, kisöreg?
Szia, Adolf!
Mi volt ez a nyulas ügy?
Elmondod?
Azt akarták, hogy megöljem.
Sajnálom! Nem ment.
Rá se ránts! Érdekel is engem!
De most gyáva nyuszinak hívnak.
Hívjanak, aminek akarnak!
Tudod te, mennyi csúnyaságot mondtak rólam?
"Ó, ez a pali őrült!"
"Teljesen flúgos. A végén még kinyírat minket."
Elárulok neked egy titkot. A nyulak nem gyávák.
A kedves kis nyuszira sok veszély leselkedik,
miközben répára vadászik a családjának, a hazájának.
Az én birodalmam tele lesz állatokkal.
Oroszlánok, zsiráfok, zebrák,
orrszarvúk, polipok,
orrpolipok.
És erős nyulak.
Cigit?
Kösz, nem! Nem dohányzom.
Hadd adjak egy hasznos tanácsot.
Légy a nyuszi!
A kedves nyuszi minden ellensége eszén túljár.
Bátor, ravasz és erős.
Légy a nyuszi!
Jojo!
Jól vagy, Jojo?
Kivel beszéltél?
Senkivel.
Azt hittem, sírsz.
Könnyszakértő lettél?
Nem.
Erről ennyit.
Ideje, hogy Jojo megmutassa azoknak a botsáskáknak,
hogy ki az igazi gyáva nyuszi.
Bocs, de te miről beszélsz?
Nem számít!
Jojo, mit csinálsz?
Nyuszi leszek!
Jojo nyuszi. Jojo nyuszi. Répára les. Jojo nyuszi.
Hé, ez bámulatos! Mint két emberi antilop.
Most pedig mindannyian meggyújthattok és eldobhattok egy gránátot.
Én közben ott leszek mindegyikőtök mellett,
nehogy kivigye a szemeteket, vagy valami mást.
Jól van, ki kezdi?
Klaus!
Francba!
Ezt nem szabad!
Jojo!
Finkel!
Jojo!
O-M Gott!
Olyan, mint egy Picasso-festmény.
Az anyja ki fog nyírni.
Édes kispocok.
Fiam!
Édes kispocok!
Minek örülsz?
A fiad csúnya, mint egy szörny.
Nem vagy te szörny!
A hegeid begyógyulnak, és a lábad is majdnem a régi lesz.
De nem leszek Hitler testőre!
Jól vagy te így.
Örülök, hogy újra itthon vagy.
Anyaoroszlán aggódik a kölykéért, főleg míg Papaoroszlán távol van.
Vagy Inge oroszlán.
Fogd meg a nyuszi farkát, tekerd körbe a fülét,
alaposan csomózd meg, és dugd vissza az odújába!
Most pedig indulás a dolgunkra!
Fel fogja lendíteni a gyógyulásod, ha a végre kilépsz a házból.
De nem akarok kimenni.
Tessék? Ne butáskodj! Dehogynem.
Hülyén nézek ki.
Meg fognak bámulni.
Élvezd ki a figyelmet!
Nem mindenkinek adatik meg a hülye kinézet.
Engem például a vonzó külső átka sújtott.
Most pedig szedd össze a bátorságod,
és lépj ki az ajtón: várnak a hihetetlen kalandok!
Rendben?
Rendben.
Jojo tábornagy, ön a legjobb emberünk.
Távozásra felkészülni!
Veszélyes lesz?
Rendkívül.
- Heil Hitler! - Jézusom!
Fiam!
- Jól nézel ki. - Heil Hitler!
Frau Betzler, ön elbűvölő, mint mindig.
Hűha!
Mert a fiam maga miatt sántult le és lett ilyen a képe.
Elvette a kézigránátomat. Egyszerűen...
Ja, ja.
Szóval, maguk majd vigyáznak rá, míg én dolgozom?
Kapjon feladatot, érezze, hogy ide tartozik! Vette?
Vettem. Ja, nagyon is.
Helyes.
Fiúk, ő Johannes Betzler.
Már meséltem róla.
Ő vette el a kézigránátomat, és robbantotta fel magát,
mire engem hanyagság miatt lefokoztak.
Most meg dolgozhatok itt, ezekkel a remek kölykökkel.
Szóval, Jojo, valamit majd biztos találunk neked.
- Ó! - Ötlet?
- Ja. - Fiúk?
Ja.
Egyrészt el kéne vinni sétálni a klónokat.
Aztán kiragaszthatná az új plakátokat,
és behívókat is kézbesíthetne.
Én nem hiszem, hogy kapok behívót.
Vagy de?
Ez aztán a remek ötlet!
Már alig várom, hogy ezt a tízéves fiút harcolni küldjük!
Fegyvert nem kap?
Én boldogan harcolnék a fronton.
Ki nem?
Jól van. Tessék, a behívók. És a fegyver.
Egy kicsit... A fegyvert?
Nem!
Fuj!
Nézd!
Mit tettek?
Ami tőlük telt.
Gyere!
Hé, Jojo nyuszi!
Nézzétek a képét!
Én katona vagyok! Megyek harcolni!
Te meg postás vagy!
Jojo nyuszi!
Mama?
Jojo tábornagy hazaért.
Mama?
Mama? Megjöttem!
Mama?
Szia!
Mit akarsz?
Szellem vagy?
Persze. Szellem.
Ne futtass meg, kölyök!
Túl éhes vagyok, és tudod, mennyire szeretjük a vér ízét!
Elhagytál valamit?
Nem szellem vagyok, Johannes.
Sokkal rosszabb, de szerintem erre már te is rájöttél.
Tudod, mi vagyok.
- Nem? - De.
Mondd ki!
Zsidó.
Ré-mi-fá-szó.
Nem lehetsz itt.
Anyukád hívott ide, úgyhogy, azt hiszem, a vendége vagyok.
- De tilos! - És most mi lesz, kis Hitlerchen?
Nanáci.
Rajta! Mondd el nekik!
De tudod, mi lesz, ha megteszed?
Azt mondom, segítettél.
És az anyukád is.
És akkor mindhármunknak kaputt.
És ha egy szót is szólsz anyukádnak, hogy láttál,
teszek egy szívességet a világnak, és levágom azt a náci fejedet.
Világos?
Ja.
Ezt megtartom. Tetszik.
Ejha! Ez nem volt semmi.
- Most mit csináljak? - Gőzöm sincs.
Mi van, ha többen vannak?
Százával lehetnek a falak mögött.
Hogy kerekedhetett így felül?
Biztos használta az erejét.
Agykontroll.
Jellemző.
- Észrevetted, milyen gyors? - Igen.
Mint egy kis női zsidó Jesse Owens.
És most a menő késed is nála van.
A késem!
Igen. Mint egy kis női zsidó Jesse Owens, Hasfelmetsző Jack.
Benne vagy a pácban, barátom.
Mit tegyünk?
- Megvan! - Megvan!
- Tárgyalok. - Gyújtsd fel a házat,
és fogd Winston Churchillre!
Vagy tárgyalj.
Elnézést!
Kislány?
Zsidó lány a falban?
Hahó! Zsidó!
Jól van, akkor elmondom, amit akarok, ami ez:
nem félek tőled, és szerintem máshova kéne költöznöd.
Rendben?
Nincs rendben.
Húzz el a szobámból!
Goromba egy lány, nem?
Már ha engem kérdezel.
- És már két kése van. - Tudom!
- Most mivel fogtok szeletelni? - Nem tudom!
És még mindig odafent van. Ez az izé, ez a...
- Zsidó! - Igen. Zsidó.
- Mit csináljunk ezzel a zsidóval? - Találj ki valamit!
Mit értek én ehhez?
Ne kínálgass már cigivel! Tízéves vagyok!
Jól van! Bocs! Ideges vagyok.
Jól van, hagyjuk a rizst.
A mamádnak nem szólhatsz, vagy az a zsidó levágja a fejed,
de attól még ennek az izének odafent nem kell tönkretennie az életedet.
Sőt, talán még hasznodra is válhatna.
Hogy?
Ha megpróbálnák uralni az elmémet, tudod, mit tennék?
Én uralnám az övéket.
Emlékszel, amikor az a félkarú kalóz von Stauffenberg
bombát rejtett az asztalom alá?
Igen, de túlélted.
Stimmt.
De csak azért tudtam túlélni, a bombabiztos lábaim mellett,
mert túljártam von Stauffy eszén.
Elhitettem vele, hogy nem élek, miközben tökéletesen jól voltam.
De míg halottnak hittek, az árulók leleplezték magukat.
Szóval mit fogsz tenni?
Halottnak tettetem magam?
Pontosan. Várj, nem.
Nem, arra célzok, hogy ha azt hiszi, biztonságban van, óvatlan lesz,
és felül tudsz kerekedni rajta.
Fordított pszichológia.
Nem kell túlbonyolítani.
Csak használd az elmeuraló trükkömet. Az mindent megold.
Mennem kell. Otthon unikornis lesz vacsorára.
Koncentrálj, Jojo!
Ne feledd, egy zsidó a fal mögött
még mindig jobb, mintha kettő repkedne itt denevérszárnyakon,
lemásznának a kéményen, és ártatlan nácikat ennének.
És ne adj neki több kést!
Tschüss.
Kispocok, miért nem alszol?
Vacsoráztál?
Bocs, úgy elrepült az idő. Sétáltam egy nagyot, és közben...
Mi van ezzel a cipőfűzővel? Jóságos ég!
Előbb-utóbb megtanulod befűzni, nem?
- Hallottam. - Mit?
Kit?
Ingét.
A szellemét.
Rossz lehetett.
Elment az eszed.
De nekem rosszabb, mert egy flepnissel kell együtt laknom.
Hangokat hallottam. Odafent.
Szellemek? Viccelsz? Tudod, mik azok? Patkányok.
Igen, fent laknak. Gondoltad volna?
Mocskos állatok!
Akartam is mondani, hogy ne menj fel oda,
míg ki nem irtják őket. Nehogy megfertőzzenek.
Rendben, mama.
Majd vigyázok a mocskos patkányokkal.
Hol a francban van a kés?
Te is lefekszel?
Igen. Mindjárt.
Csak még elintézek pár dolgot.
Milyen dolgot?
Mama-dolgot.
Bíznod kell bennem! Most én vagyok a főnök, ja?
Asszem.
Jól van.
Jó, de most fél szemmel. Így...
Majdnem.
Nem, így.
Ez az. Sikerült.
Ja.
Csendesebbnek kell lenned!
Jojo hallott valamit.
Ha választanom kell közted és a fiam között...
Nem tudom, hova küldhetnélek.
Értetted?
Nem tudhat rólad! Mert akkor ők is megtudják.
- Nem lehet, hogy megértené? - Te nem ismered.
Ő fanatikus.
Három hétbe telt, mire feldolgozta, hogy a nagyapja nem szőke volt.
Tudom, hogy belül más.
Ott egy kisfiú, aki játszani szeret, és hozzám szalad, mert fél a vihartól.
Azt hiszi, én találtam fel a csokitortát.
Nekem csak ez maradt.
A remény, hogy az életben maradt gyermekem legalább nem szellem.
Talán már mind azok vagyunk. Csak még nem tudjuk.
Talán.
Te többet éltél, mint a többség.
Csak az nem volt élet.
Nagy feladat vár rád.
Azt mondják, nem élhetsz. És hogy nem is fogsz.
Ha így lesz, ők nyernek.
Ők állnak nyerésre.
De nem nyerhetnek. Ebben rejlik az erőd.
Amíg egyvalaki is él valahol, ők veszítettek.
Se tegnap nem kaptak el, se ma. Holnap is így kell lennie!
Elsa.
Holnap is így kell lennie!
Jézus Mária!
Nyújtanunk kell.
Ez fájt?
- Igen. - Jó. A fájdalom a barátod.
A lábad nemsokára már csak kicsit lesz satnya és felesleges.
Még egy újabb hónapra kiírlak az iskolából,
nehogy a többi gyerek megijedjen az arcodtól.
Elég csúf.
Ki a következő?
Jojo!
Nekem mennem kell.
Otthon találkozunk.
K százados.
Csak nem Herr Kézigránáthoz van szerencsém?
Hogy van a lábad?
Nagyjából meggyógyult.
Már csak 80 százalékban fáj.
Mit csinálnak itt?
Vízi harcászati gyakorlatot tartok a HJ fiúknak.
Arra az esetre, ha úszómedencében kéne harcolniuk.
Kérdezhetek valamit a zsidókról?
Úristen! Miért?
Mit tegyek, ha látok egyet?
Jól van. Ha látsz egy zsidót, szólj nekünk, mi szólunk a Gestapónak,
ők szólnak az SS-nek, ők meg szépen megölik a zsidót.
És azt, aki segített neki.
És mivel paranoiás időket élünk, a biztonság kedvéért még valaki mást is.
Ez egy hosszadalmas folyamat.
És ha a zsidó hipnotizált valakit, hogy elbújtassa?
Meglepne, ha tudnának ilyet.
Pedig tudnak.
A nagybátyámmal is ez volt.
Egy zsidó addig hipnotizálta, míg részeges kártyás lett belőle.
És megcsalta a feleségét,
és helytelen viszonyba keveredett a nővéremmel.
Aztán vízbe fúlt, ettől teljesen függetlenül, de a zsidó hibájából.
Mindegy. Láttál egyet? Zsidót.
Nem tudom, biztos lehetek-e benne.
Hát ez az. Ha nincs rajtuk a fura sapka, felismerhetetlenek.
Könyvet kéne írni róluk.
- Megkönnyítené a dolgunkat. - Elkapkodnák.
Ja.
Finkel, elsüllyednek. Menjünk!
Vigyázz magadra, kisöreg!
Na jó, elmondom mi van.
Ha beárulnálak, nagy bajban lennél,
és szerintem azt nem szeretnéd.
De akkor beárulnál engem és a mamát, és mi lennénk nagy bajban,
amit én nem szeretnék.
Ha elmondanád a mamának, hogy tudok rólad, kirakna,
és azt sem szeretnéd.
Ha viszont én mondanám el a mamának, akkor levágnád azt a náci fejemet,
és én azt se szeretném.
Ez egy mexikói patthelyzet.
Ez egy sima patthelyzet.
De csak egy feltétellel maradhatsz itt.
- "Feltétellel?" - Igen.
Mindent el kell mondanod a zsidó fajról.
Jó.
Olyan vagyunk, mint ti,
csak emberiek.
Ne csinálj ebből viccet!
Tekintsd ezt expozénak.
Minden titkotokat tudni akarom.
Ne ülj a nővérem ágyára, ha kérhetem!
Miért? Neki már nem kell.
Semmit nem tudsz róla.
Inge a barátnőm volt.
Emlékszem rád.
Vicces kisfiú voltál.
Elég a csevegésből!
Mesélj a magadfajtákról!
Nyilvánvalóan pénzimádó démonok vagyunk.
Igaz?
Persze. Ezt mindenki tudja.
Azt viszont nem, hogy allergiások vagyunk az ételre.
Sajtra, kenyérre, húsra.
Ezektől azonnal meghalunk.
Úgyhogy, ha végezni akarnál velem, így lenne a leggyorsabb.
Ja, a süti is halálos.
Nagyon vicces.
Mindegy, mert neked úgysem jut étel, úgyhogy nem tudom, mi lesz veled.
Anyukád szerzett nekem kenyeret.
Kedves nő. Emberként bánik velem.
De nem vagy az. Rendes ember.
És te?
Mit merészelsz, zsidó?!
Gyenge vagy, mint egy szempilla.
Én árja ősöktől születtem.
A vérem színe a vörös rózsáé.
A szemem kék, mint...
Szabadulj ki!
Szabadulj ki, nagy árja! Nincsenek gyenge zsidók.
Az én őseim angyalokkal birkóztak, és óriásokat öltek.
Minket Isten választott ki.
Titeket pedig egy szánalmas törpe, aki még rendes bajuszt se tud növeszteni.
Az erősebb faj, mi?
Na, és hogy haladsz odafent azzal a zsidóval?
Nem nagyon áll szóba velem.
Hát, mert náci vagy.
Asszem.
Ezt a könyvet nehezebb lesz megírni, mint hittem.
Mit csinál ott? Meggyújtott valamit.
Mi lehet az?
- Mit gyújtott meg? - Nem hall téged.
Mit gyújtott meg?
Minek örülsz?
Változnak a dolgok.
Olaszország elesett.
Jön Franciaország, és pikpakk vége a háborúnak.
Az istenit! És ennek te örülsz?!
Ennyire gyűlölöd a hazádat?
A hazámat szeretem, de a háborút nem.
Értelmetlen, ostoba, és minél előbb lesz béke, annál jobb.
A háborúnak vége lesz.
Porrá törjük az ellenséget.
És miután elpusztultak, a sírjaikat fogjuk vécének használni.
Jó, ennyit a politikáról!
A vacsora semleges hely. Ez az asztal Svájc.
Együnk!
Te nem eszel.
Nem. Mert nem vagyok éhes.
Majd eszem később.
Egyelőre beérem ezzel a fürt szőlővel.
Én viszont farkaséhes vagyok.
Úgyhogy a tiédet is megeszem.
Nehogy kárba vesszen.
Milyen napod volt, Johannes?
Tudod, amilyen egy nyomorék gyereknek lehet, akinek nincs miért élnie.
Nem vagy nyomorék.
Az arcom olyan, mint egy várostérkép.
De te ezt úgysem értheted.
Ha a papa itt lenne, ő értené.
De nincs itt.
Tudom. Helyette meg vagyok áldva veled.
Apádat akarod?
Igen, őt.
- Igen? - Igen.
Jó.
Ne merészelj még egyszer így beszélni anyáddal!
Paul, mi történt?
Paul?
Kiabáltam a gyerekkel.
Mi? Kérj tőle bocsánatot!
Bocs, kölyök!
Mi?
Ez milyen bocsánatkérés volt?
Bocs, kölyök!
Jojo...
Tudom, hogy hiányzom,
de azon dolgozom, hogy jobbá tegyem a világot.
És míg távol vagyok,
vigyáznod kell az én Rosie-mra.
Menni fog?
Igen, papa.
Kösz!
Ő megteszi, amit tud.
Nahát! Jó gyereket neveltünk.
Ez jólesett!
Arra emlékeztet, amikor Rosie-val táncoltunk a Vörös Szalonban.
Emlékszel, drágám?
Persze, édesem.
Hé, ne ülj ott úgy, kölyök!
Gyere!
Táncolj a szüleiddel!
Szeretném, ha lerajzolnád, hogy hol élnek a zsidók.
Hogy hol esztek, alszotok, és hogy a zsidókirálynő hol rakja le a tojásait.
Te tényleg hülye vagy.
Gyerünk! Még rengeteg dolgunk van.
Mesélj a családodról!
A zsidókról mesélek, de nem érdemelted ki, hogy megismerd a családomat.
De attól lesz hiteles.
Te miért velem lógsz? Nincsenek barátaid?
De vannak. Yorki.
- "Yorki"? - Többek között.
Neked nincs senkid.
Ott van Nathan.
"Nathan"? Az meg ki a fene?
- A vőlegényem. Nekem ő van. - De hol?
Az ellenállásban harcol. Nézd!
A rakparton kérte meg a kezem.
Letérdelt, mint egy igazi úriember, és Rilkét szavalt nekem.
És miután igent mondtam, éjszakáig táncoltunk.
Uncsi.
Ki az a Rilke?
Egy nagy költő. Nathan kedvence.
Nathan kedvence? Éljen.
Meg fog menteni, aztán Párizsba költözünk.
Örökre hátat fordítanál Németországnak?
Nem én kezdtem.
Hát, nem fogsz hiányozni.
Menj csak a hülye barátoddal,
és éljetek a francos sajt-, csiga- és bagettországban.
Ejnye, csak mert neked nincs barátnőd.
Nincs nekem időm barátnőre.
Előbb-utóbb kerítesz rá.
Máson sem fog járni az eszed.
Majd találkozol valakivel, és egész nap
arról fogsz álmodozni, mikor szoríthatod újra a karodba.
Ez a szerelem.
- Nevetséges. - Kész is.
Ez nem azt ábrázolja, hol élnek a zsidók.
Ez csak egy hülye rajz a fejemről.
Igen. Mert ott élünk.
Rilke.
Hol lehetsz? Te verselő butafej.
Igen. Jó gondolat, Nyuszi.
Könyvekből építünk neki egy emelvényt, amin keresztül
beleeshet egy piranhákkal, lávával és szalonnával tele verembe.
Fogalma se lesz, hogy történt.
Lepisszegsz? Engem?
Fogj egy könyvet és menjünk! Túl nagy itt a csönd.
Igen, ez tényleg remek ötlet, amit most csinálunk.
Ha lenne szíve, ez rendesen kettétörné.
Mondanom kell valamit.
Találtam egy régi levelet, amit Nathan, a vőlegényed írt neked.
- Te meg mi a fenéről beszélsz? - Felolvasom.
"Kedves Elsa! Nehezen mondom ezt ki, de már nem akarlak elvenni.
Új barátnőm van, akivel sokat nevetünk és nyelves puszizunk.
Ahogy kedvenc költőm, Rilke mondja:
'Csak ezt tehetjük: akit szeretünk, engedjük el.'
Úgyhogy viszlát, sajnálom, hogy el kell válnunk.
Nathan, az exvőlegényed.
Utóirat: nem harcolok az ellenállásban.
Hazudtam.
Munkanélküli vagyok és nagyon kövér."
Nem kell kinyitnod,
de elfelejtettem, hogy van egy második levél is.
"Kedves Elsa!
Csak szeretném, ha tudnád, hogy mégsem akarok szakítani.
Azért döntöttem így, mert nem akarom, hogy miattam megöld magad.
Jó pár lány tett már ilyet értem, és elég nyomasztó érzés.
Neked életben kell maradnod.
Hála Istennek, ez a kisfiú gondoskodik rólad,
aki, meg kell mondjam, korához képest igazán remek fiatalember.
És bátor is.
Valamikor majd összeházasodhatunk,
habár tényleg nincs munkám, és semmi nem szól mellettem.
Szeretettel: Nathan."
- Beethoven. - Einstein.
- Bach. - Gershwin.
Brahms. Wagner. Mozart.
Csak zenészeitek vannak?
Rilke.
Ja, persze. A kedvenced, Rilke. Zsidó anyával.
Akkor Dietrich.
Houdini.
Nem! Az nem lehet!
Hidd csak el, öcsi!
És ott van Pissarro, Modigliani, Man Ray, Gertrude Stein,
Mózes, vagy a legnagyobb király, Jesus Christi. Ámen.
Jössz itt ilyen ezeréves nevekkel.
Ezekről nem is hallottam. Elegem van.
Várj!
Ha találsz még ilyen levelet, szólsz, ugye?
Persze.
Na jó.
Szia!
Ez a part régen tele volt szerelmespárokkal.
Tánccal meg zenével.
Romantikával.
Nincs idő a romantikára.
Háborúban állunk.
Romantikára mindig van idő.
Egyszer majd te is találsz valakit.
Miért hajtogatja ezt mindenki?
Ki más mondta még?
Mindenki.
Mindegy.
Hülye ötlet.
Te vagy a hülye.
A szerelemnél semmi nem erősebb.
Majd rájössz, hogy a fém az, aminél semmi nem erősebb.
Aztán rögtön a dinamit jön, majd az izom.
Meg amúgy sem jönnék rá, ha megtalálnám.
Váratlan fordulat.
Kikötődött a cipőfűződ.
Jojo.
Tudni fogod, ha megtörténik.
Érzed.
Mert fáj.
- Biztos a fenekemen. - A pocakodban.
Mintha tele lenne pillangókkal.
- Fuj! - Igen, "fuj!"
Gyere, Fingler! Mennünk kell.
- Hé! - Mi ütött beléd?
Aggódom érted. Be vagy rúgva? Megint?
Gyerünk!
- Istenem. - Nem kötnéd ki?
Te egyre kövérebb vagy.
Nem is...
Tudod mit? Mi lenne, ha most itt hagynálak?
- Ne! - És holnap visszajönnék érted?
- Ehhez mit szólsz? - Ne! Mama!
Megoldod te ezt.
- Ne! - Otthon találkozunk!
- Vagy majd holnap reggel. - Mama!
Túl gyorsan felnősz.
Tízévesen nem a háborút kéne éltetned, meg politizálnod,
ahelyett, hogy fára másznál, aztán pedig leesnél róla.
A Führer azt mondta, hogy ha nyerünk, mi, fiatalok leszünk a világ urai.
A Reich haldoklik.
Veszíteni fogunk, és akkor mit fogsz csinálni?
Az élet ajándék.
Ünnepelnünk kell!
Táncolnunk, hogy Isten lássa, mennyire örülünk, hogy élünk.
Én nem táncolok.
A tánc azoknak való, akiknek nincs munkája.
A tánc azoknak való, akik szabadok.
A tánc menekülés mindettől.
Hát, akkor szabadon hazatáncolhatsz.
Én biciklizek.
Azt te csak hiszed!
Megállíthatatlan vagyok.
Isten hozott itthon, fiúk!
Siessetek haza a mamátokhoz!
Sajnos ma sincs újabb hírem Nathanről.
Biztos valami meglepőt csinál: mondjuk olvas, vagy szakállat növeszt.
Mi bajod?
Ne meséljek valamit a zsidókról?
Tőlem.
Először barlangokban laktunk.
- Lent, a Föld legmélyén. - Várj!
Félelmetes helyeken, ahol furcsa és csodás lények éltek, akikben egy közös volt.
Hogy fütyivégeket loptak?
Nem, te hülye.
- A művészet szeretete. - Semmi fütyilevágás?
Most érdekel vagy nem?
Folytathatod, de tudom, hogy igaz. Ez a fütyidolog.
Abból van a rabbik füldugója.
Lapozzunk!
Sok-sok évnyi varázslat- és bűbájtanulás után
szép lassan kiköltöztünk a barlangokból, be a városokba.
De nem mind, voltak, akik állatbőrben ott maradtak.
Ilyen nyálkásan, vagy hogy?
Lerajzolom neked.
Tessék.
Színesben jobb lenne.
Hol van a szarva?
A haja takarja.
És a tiéd?
Még fiatal vagyok.
Csak 21 évesen nő ki.
Manapság már az emberekkel élünk,
de néha elfoglalunk egy házat, és a mennyezetről lógva alszunk.
Mint a denevérek.
Ja, és még valami: olvasunk egymás gondolataiban.
Úristen!
Mindenkiében?
A németekében is?
Nem.
Túl kemény a fejük, hogy áthatoljunk rajta.
A nyelvünk, mint a madaraké, dalolásnak hangzik.
És minket is vonzanak a fényes dolgok.
A kristály, az üveg és az arany.
"Vonzódnak a fényes dolgokhoz."
De a csúnyákhoz is.
A zsidók imádják, ami csúnya.
Ezt az iskolában tanították nekünk.
Te is imádod, ugye?
A csúnya dolgokat.
Szia!
Úgy tűnik, jól kijöttök.
Csak tudni akartam, életben van-e.
- Nem mindegy neked? - De.
Csak nem akarok egy hullát a házunkban.
- Te örülnél neki? - Nagyon.
Sosem lehet otthon elég hulla.
Csak olyan sok időt töltötök együtt,
hogy kezdem kellemetlenül érezni magam.
A te ötleted volt az egész.
Tényleg?
- Igen. - Ja, tényleg.
Csak a könyv miatt csinálom.
Istenem, igazad van.
Bocs! Megbántottalak?
Megbántva érzed magad, ugye?
Nem szabadna bántanunk egymást!
Ez annál többet jelent.
Semmi baj! Csak elfáradtam. Lefekszem.
Csak előmelegítettem neked az ágyat.
Mert erre valók a barátok.
Figyelj, hogy tetszik az egyenruhám?
A csípőrészben bizonytalan vagyok. Ne legyen bővebb?
- Remekül áll. - Köszi!
Figyelj csak, Jojo! Adhatok neked egy hasznos tanácsot?
Ha már látod, mire gondol,
és hogy próbálja befolyásolni, te mire gondolj,
akkor te gondolj az ellenkezőjére.
Érted, mit mondok?
Ne hagyd, hogy elmebörtönbe zárjon!
Ez, kedves Jojo,
olyasvalami, ami soha, de soha nem történhet meg egy némettel!
Ne hagyd, hogy basáskodjon a német elméden!
Nem hagyom, hogy basáskodjon a német elmémen, mein Führer.
Próbáld meg.
Na,
szerintem elég információt gyűjtöttél a könyvedbe.
Ideje a világ elég tárni, nem gondolod?
Ja.
Adolf?
Szerinted én csúnya vagyok?
Igen.
Elaludt?
Megváltozott.
Sejt valamit. Azt hiszi, Inge szelleme lakik itt.
Ingére emlékeztetsz. Nagyon.
Jó lett volna látni, ahogy nővé válik.
De most a te nővé válásodat nézhetem végig.
Nem tudom, mit jelent nőnek lenni.
Ezt jelenti?
Hogy az ember bort iszik?
Igen. Iszunk.
Pezsgőt, ha boldogok vagyok.
És pezsgőt, ha szomorúak.
Autót vezetünk.
Ha akarunk, kártyázunk.
Vannak ékszereink.
Megtanulunk lőni.
Elutazunk Marokkóba.
Szeretőt tartunk.
Hagyjuk szenvedni.
Belenézünk a tigris szemébe.
És félelem nélkül bízunk.
Ezt jelenti nőnek lenni.
De hogyan?
Honnan tudja az ember, kiben bízhat?
Ez a bizalom.
Jó éjt!
És a többi dolog?
Mindet megtette?
Elment Marokkóba, meg minden?
Nem.
A tigris szemébe még nem néztem bele.
Finkel, nekünk kutyák kellenek, ha megtámadják a várost,
nem német juhászok.
Kísérd ki őket!
Kísérd már ki őket!
- Gyerünk! Mozgás! - Menjenek, kérem! Igyekezzenek!
Köszönöm!
- Sajnálom, hogy kiabáltam! - Hülye vagyok.
Nem. Ez egy ostoba kutyanév. Én nem voltam egyértelmű.
- Te jó munkát végeztél. - Danke.
Szevasz, fiam!
Miben segíthetek, Betzler mester?
Mi újság? Halljam!
Ha valaki felad egy zsidót, azért jár valami kitüntetés?
Már megint a zsidók. Még mindig rajtuk jár az eszed?
Mi itt a város közelgő megszállására készülünk.
Épp a védelmi terveken dolgozom.
Az amerikaiak nyugatról jönnek, az oroszok keletről.
Egy barátom egyszer oroszokba botlott, akik megették.
Kik a diók?
A diók csak diók, fiam.
Miről akartál beszélni?
Sokat tanultam a zsidókról.
Tudta, hogy olvasnak egymás gondolataiban?
És a mennyezetről lógva alszanak, mint a denevérek.
Ez érdekes. Hogy derítetted ki róluk ezeket?
Kutattam.
Könyvet írok.
Gratulálok. Mi a címe?
"Hahó, zsidó."
Egy expozé a zsidókról.
Lehetne az is, hogy "Mi a manó, zsidó?"
Na és, hogy "Zsidó bigyó?"
Neked aztán élénk a fantáziád.
De ez igaz.
Ja, persze, hogy az.
Nekem a te korodban volt egy Conny nevű képzeletbeli barátom.
Míg én aludtam, összepisilte az ágyam. Kaptam is eleget miatta!
Gyere csak ide!
Hátha érdekel, amin dolgozom.
A megszállásra készülve áttervezem az egyenruhámat.
Tollak a légellenállás miatt kellenek, élénk színek az ellenség megzavarására,
a csizmák meg mert szépek.
Ez pedig...
ez egy rádióval kombinált Gatling puska,
ami idegesítő zenét fog adni, hogy elcsüggessze az ellenséget.
- Ez mind le van védve. - Vagyis nem másolhatod le.
Ja. Eszedbe se jusson, fiam!
A többiektől tudom, hogy apád a fronton harcol.
Szóval, most te vagy a ház ura. Hogy boldogulsz?
Jól.
Ja?
- Mi lesz a mai feladatom? - Volna itt valami.
Belátom, hogy ez az eddigiekhez képest némileg visszalépés,
de most minden kézre szükség van.
Fémet Hitlernek!
Fazekat és lábost a háborúért!
Itt jön a fémember Nekem fazék, lábos kell
Fémet Hitlernek!
Csavart és anyát!
Fazekat és lábost!
"Szabad Németországot!"
Jojo?
- Yorki? - Szia!
Te katona vagy?
Szolgálatodra.
De csak 11 éves vagy.
Tudom.
- Szabad? - Persze.
Ez papír?
Elsőre én is ezt hittem, de csak "papírszerű."
Ez a tudósaink által feltalált legújabb anyag.
Hát, nem semmi.
Te, Yorki!
Elfogtam egy zsidót. Egy igazit.
Egy zsidót?
Múlt hónapban én is láttam párat, akiket az erdőben fogtak el.
Őszintén szólva nem értem, mire ez a nagy hűhó.
Egyáltalán nem voltak ijesztőek. Átlagosnak tűntek.
Jaj, nekem dolgom van.
Mennem kell.
Szia!
- Szia! - Istenem!
Ebben olyan nehéz futni.
Ezeket találtam.
Megtarthatod őket. Szerintem töröttek.
És ne értsd félre!
Rajzolhatnál velük a könyvembe.
Megint lerajzolhatlak.
Ki akarna kripliket nézegetni?
Nem is vagy kripli.
És egy igazi művésznek az ilyesmi fel sem tűnik.
Mármint egy vak művésznek.
Ez van.
Én már elfogadtam, hogy engem soha nem fognak megcsókolni.
Dehogynem fognak.
Megcsókoljalak?
Na jó.
Két dolog.
Először is:
egy náciknak és egy zsidónak együtt lógnia sem szabad,
nemhogy csókolózni.
Másodszor:
ez csak szimpátiacsók lenne, ami nem számít.
Te nem vagy náci.
Odavagyok a horogkeresztekért,
ami szerintem önmagában is elég árulkodó.
Akkor sem vagy náci.
Egy tízéves, horogkereszt-mániás srác vagy,
aki szeret vicces uniformisba bújni, és tartozni akar valahova.
De nem vagy olyan, mint ők.
Jól van.
Maradjunk annyiban, hogy döntetlen.
Rendben?
"Nem náci."
Mocskos zsidó vagyok.
Gyerünk! Bújj el!
Siess már!
Heil Hitler!
Hadd mutatkozzam be!
Herman Deertz felügyelő vagyok a falkenheimi Gestapótól.
Ők pedig Herr Müller, Herr Junker, Herr Klum és Herr Frosch.
Bemehetünk?
Nagyon köszönjük!
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
Szia, Jojo!
Uraim!
Ezt a véletlent!
A biciklim defektet kapott, így cipelnem kellett.
Klenzendorf százados!
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
Freddy Finkelt ismerik.
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
Lemaradtam valamiről?
Nem. Csak heilhitlereztünk a fiúval, aztán heilhitlereztünk magával,
és végül heilhitlereztünk Freddy Finkellel.
Épp egy rutinellenőrzés közepébe csöppentek.
Magát mi szél hozta, százados?
Csak erre jártunk,
és gondoltuk, beadunk néhány szórólapot a fiúnak.
Nekünk dolgozik.
- Értem. - Ja.
- És maga? - Tudja, hogy megy ez.
Folyton hívogatnak minket. "Halló, Gestapo?
Szerintem egy kommunista bujkál a hűtőm mögött."
Kimegyünk, kivizsgáljuk. Kiderül, hogy penész.
Nagyot nem tévedett.
Ez a munkánk része.
Na, ezt nevezem én rendes fiúszobának.
Igen!
Ott is van.
Biztos hallottad a pletykát, hogy Hitlernek csak egy golyója van.
Ez badarság.
Négy van neki.
Szóval önkénteskedsz a Hitlerjugend irodában?
Igen.
Jól teszed.
Bár több korodbeli lenne ilyen elvakult fanatikus!
Mit művelnek ott ezek a barmok?
Mi lenne, ha megnéznénk?
Tudod, hol van az édesanyád?
Nem.
Szerintem a városban.
Sok időt tölt itthon mostanában?
Elég elfoglalt.
Valóban?
Örömmel látom, hogy jugend egyenruha van rajtad,
de...
hol van a késed?
A DJ késtől sosem szabad megválni. Hol van?
- Azt hiszem... - Itt van.
A kisasszony kicsoda?
Miért, az úr kicsoda? És mit keres itt minálunk?
Te is itt laksz?
A nővére vagyok, Inge.
Heil Hitler!
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
Nem tudtam, hogy van nővéred, Johannes.
Szerintem sokszor örülne, ha nem élnék.
Nem igaz, te kis Frankenstein?
Ejnye! Semmi szükség rá, hogy gúnyold a borzalmasan torz külsejét!
Ez háborús sérülés.
De miért van nálad a kése?
A szobámat védem, mert ő folyton bemerészkedik.
Miért, mit rejtegetsz odabent?
Csupa lányos dolgot.
Szabad?
Természetesen.
Tudjátok, ránk nap mint nap számtalan jegyzőkönyv,
feljelentés és általános vizsgálat vár.
De bár leginkább a bűncselekményeket üldözzük,
és a pártellenes gondolatokat,
a legnagyobb problémát mégis a "lappangók" jelentik.
A settenkedők, akik ellopják mások ételét,
befekszenek az ágyukba.
Ami igen nagy gorombaság.
Szabadna megnéznem a kisasszony papírjait?
Papírok, Betzler kisasszony. Rajta, nem érünk rá egész nap!
Hogyne, máris.
Hány éves vagy ezen a képen?
Három éve készült.
Tizennégy voltam.
Mikor születtél?
Május elsején.
1929-ben.
Stimmel.
Köszönöm, Inge!
Csináltass új képet! Ezen olyan vagy, mint egy szellem.
Állj!
Ez meg...
mi?
"Hahó, zsidó."
Ez kinek a műve?
Az enyém.
Ez egy expozé a zsidókról.
A gondolkodásukról, a viselkedésükről.
Ajándék lesz a Führernek.
Fiúk, ezt látnotok kell.
Ezt nézzétek! Még farka is van.
Ez pedig lefelé lóg, mint egy denevér.
Ez a rajz pedig a fejükről készült.
Na és ki irányítja az agyuk működését?
Az ördög.
Vicces, mert igaz.
Nézzétek, ezt a hülye kis zsidót!
Itt vannak a szarvaik.
Ez meg mi?
"Dögölj meg, Nathan!"
"Nathan meggyilkolása."
Nathant kígyók kínozzák. Botokkal döfködik.
Kilövik egy ágyúból. Gúnynevekkel illetik.
Igen.
Nathan testét összezúzza egy régi velocipéd kereke.
Ki ez a Nathan?
Csak egy fiú.
Nathant nyárson sütögetik.
Apropó, vissza kéne mennünk.
- Ott hagytuk lógni azt a pasast. - Ja.
Köszönöm! Ezzel bearanyoztad a napomat.
Remélem, folytatod!
És persze,
ha bármi gyanúsat láttok, telefonáljatok!
Szép napot!
Heil Hitler!
Örültem, Inge!
Maradj otthon!
Vigyázz a családodra!
És a késedre!
Elsa, átverted őket!
Május hetedike.
Mi?
Inge hetedikén született, nem elsején.
Segített nekünk.
Vissza fognak jönni.
Ha rájönnek, hogy már nem él, nekem végem.
Inge haláláról nem nagyon tudnak.
Te is lehetnél ő.
Ha a mama hazajön, mindent elmondok neki.
Hogy tudok rólad, és barátok vagyunk.
Zsidók és nácik nem barátok.
Ezt alaposan eltoltad.
Megmagyaráznád?
Nem olyan...
Szerintem nem rossz ember.
Kezdem megkérdőjelezni a hozzám és a párthoz való hűségedet.
Még hazafinak nevezed magad?
Minek alapján?!
A német katonát a szükség szülte.
Németország sorsa az ő szenvedélyükön múlik.
És azon, hogy készek legyenek elesni a Birodalomért,
hiába próbálkoznak a spekuláns Szövetségesek,
felkészületlen seregeiket balga módon a farkasodúba küldve.
Csak az ellenséggel rendületlenül farkasszemet néző fanatikusok azok,
akik örökre bevésik nevüket a német emlékezetbe.
Rajtad áll, hogy eldöntsd: emlékezzenek rád,
vagy nyom nélkül eltűnj,
mint egy alávaló kis homokszem a jelentéktelenség sivatagában.
Egyszerűen szólva...
kapd össze magad, és döntsd el, mi számít igazán!
Tízéves vagy, Jojo.
Viselkedj is úgy!
Te tudtad?
Nekem nem sokat mondott.
Csak, hogy a barátaival ügyködik,
és hogy apukád a távolból segít nekik.
Nem. A papa a fronton harcol.
Anyukád azt mondta, amint vége, hazajön.
Neked érhető okokból nem árult el semmit.
Mert utált.
Mert náci vagyok.
Ellenség.
Azért nem árult el semmit, nehogy bajba sodorjon.
De most nincs semmim.
Senkim.
Én az állomáson láttam utoljára a szüleimet.
Bevagonírozták őket.
Elszaladtam.
Lassan visszajutottam a városba.
Apa egy barátja elbújtatott.
Aztán egy másik, aztán a barát barátja.
Míg anyukád be nem fogadott.
És azóta itt vagyok.
De...
ahova a szüleimet vitték, onnan nincs visszatérés.
Mi lesz az első dolgod, ha szabad leszel?
A tánc.
Ez az. Gyerünk! Mozgás!
Yorki?
Jojo!
Jó ég!
Jojo!
Úgy hiányoztál!
Sajnálom anyukádat!
Kisírtam a szemem, amikor megtudtam, mi történt.
Mi ez az egész?
A ruszkik, Jojo. Jönnek.
Az amerikaiak meg a másik irányból.
És Anglia és Kína és Afrika és India.
Jön az egész világ.
Segítenél a lőszerrel?
És mi hogy állunk?
Szörnyen. Már csak a japánok a barátaink.
És egymás közt szólva, ők nem tűnnek túl árjának.
- Meséltem egy zsidóról, emlékszel? - Igen.
Még megvan.
Igazából már a barátnőm.
Jó neked, Jojo. Barátnőd van.
De tudod, ő zsidó.
Nagyobb gondok is vannak, mint a zsidók, Jojo.
A ruszkik már lesben állnak.
Ők mindenkinél rosszabbak.
Állítólag gyereket esznek, és kutyákkal hálnak.
Ez ugyebár rossz, nem?
Kutyákkal hálni?
Igen. Az angolok is csinálják.
Ha nem állítjuk meg őket, felfalnak minket, és megrakják a kutyáinkat.
Őrület!
És most, hogy Hitler sincs, magunkra maradtunk.
Mi?
Nem hallottad?
Meghalt.
Feladta, és szétlőtte az agyát.
Nem.
Az lehetetlen.
Szétlőtte.
Az agyát.
Kiderült, hogy egy csomó mindent eltitkolt,
és csúnya dolgokat csinált az emberek háta mögött.
Lehet, hogy rossz oldalra álltunk.
Jól van. Gyere ide!
Látod ott azt az amerikait? Menj, és öleld meg! Rajta! Nyomás!
Yorki! Yorki, jó hírem van!
Előléptettek, saját pisztolyt is kapsz.
Csak menj és lőj le mindenkit, aki más, mint mi!
- Rendben. - Rendben.
Jojo, hol az egyenruhád?
Tessék! Vedd ezt fel, hogy tudják, ne lőjenek rád!
Mindent meg kell ölnünk, ami mozog.
Hitlerért.
Végetek, szemetek!
Nesztek!
Szétszóródni!
Ja.
Gyerünk! Erre!
Itt vannak!
Az amerikaiak!
Gyerünk!
- Utána! - Rendben, százados.
Ide! Gyerünk, mozgás!
Hé, fiúk!
Vigyétek a foglyokat!
Nehogy elbóklásszanak!
Gyorsan!
Hé!
Mi az?
Ezt nem értem.
Mozgás!
Gyerünk!
Talpra, hitvány kutya!
K százados!
Szevasz, fiam!
Szép kis felfordulás, mi?
Mi van itt?
Hisztéria, barátom. Eljött a vég.
- Lehúzták a rolót. - Nem, én más vagyok.
- Félsz? Nincs mitől. - Kérem, ne!
- Nézz ide! - Ne!
Sajnálom Rosie-t. Jó ember volt.
Igazán jó ember.
Jól van?
Hé! Semmi baj, fiam!
Már akartam mondani, hogy szerintem remek a könyved.
Ja, bocs, hogy kinevettem!
Nagyon ötletes.
Állj fel, hadd nézzelek!
Jól nézel ki.
Nem lesz baj.
Most menj haza! Nézd meg, hogy van a nővéred!
Rendben?
Tűnj innen! Tűnés, zsidó!
- Hé! Mi van itt? - Tűnés!
- Ez egy zsidó! - Pofa be!
Ismered ezt a nácit?
- Segített nekünk. - Nem ismerem ezt a mocskos zsidót.
Ne, nem...
- Tűnés, zsidó! - Hé!
Fogd be a pofád, náci!
- Ne! - Menj innen! Menj haza!
- Ne! Hagyják békén! - Menj haza!
Ne!
- Eresszen! - Tűnj innen!
Menj haza!
Jojo?
Yorki!
Hála Istennek!
- Azt hittem, meghaltál. - Nem. Úgy tűnik, azt nem tudok.
Most hazamegyek az anyukámhoz.
Ölelésre vágyom.
Minden értelmét vesztette.
Ne is mondd! Nem könnyű manapság nácinak lenni.
Figyelj,
most, hogy vége a háborúnak, a barátnőd is szabad lesz.
Végre elmehet.
Mi baj van?
Mennem kell.
- Jól van. - Bocs.
Szia!
Szia! Megjöttem.
Mi történik odakint?
Mármint hol?
Az utcán, te butus.
Jojo, mi történik?
Kimehetek végre?
Jojo, biztonságos?
Elmehetek?
Nem.
Nem mehetsz el.
Miért?
Itt kell maradnod...
Ki győzött?
...velem.
Jojo, ki a háború győztese?
Mi.
Németország győzött.
Sajnálom.
"Kedves Elsa!
Tudom, hogy most nehéz neked...
és szívesen feladnád.
De ki kell tartanod.
Jojo barátoddal kieszeltünk egy szökési tervet.
Úgyhogy hallgass rá!
Ő majd segít kijutni onnan.
Hogy végre együtt élhessünk Párizsban.
Jojo miatt ne aggódj!
Ő jól ellesz.
Párizsban találkozunk.
Nathan."
- Meghalt. - Tessék?
Nathan.
Még tavaly.
Tuberkulózisban.
Hát...
ez fura. Akkor ki írta ezeket?
Köszönöm, Jojo!
Nagyon jó voltál hozzám.
Az az igazság, hogy szeretlek.
Tudom, hogy te öcsédként tekintesz rám, ami rendben is van,
és amúgy is túl öreg vagy.
De...
Hű, de meleg van itt.
Én is szeretlek.
- Öcsédként. - Öcsémként.
Figyelj, én és ál-Nathan kitaláltuk, hogy szökhetnél meg.
Lehet, hogy egy öcsben tudnál bízni?
Lehet.
Akkor jó.
Csomagolj össze!
Elmegyünk.
Jojo Betzler.
Tíz és fél éves.
Ma
tedd meg, ami tőled telik.
Te meg mit képzelsz, hova a fenébe mész?
- Ki. - Ki?
Dehogy mész.
Nem, szépen itt maradsz, és elmondod, mi van közted
és aközött az izé között ott fent.
Az az "izé" egy lány.
- Szerelmes vagy belé, ugye? - Igen.
- Valld be! - Most mondtam.
Tudtam én!
Úgysem fog összejönni.
Nem. Túl öreg hozzád. És csúnya vagy.
Úgyis el fog hagyni. Tisztában vagy vele, igaz?
Úgyhogy elmondom, mi lesz, te kis szaros.
Ezt felveszed, rendben?
Elfelejted azt a gusztustalan zsidó tehenet odafent.
És visszatérsz hozzám, ahova tartozol.
Jó?
Vedd fel!
És úgy teszek, mintha ez meg sem történt volna.
Értetted?
Nincs semmi heilezés?
Na? A régi idők emlékére?
- Heilezz, kisöreg! - Nem.
- Heilezz! - Nem.
Csak egy kicsikét! Heilezz egy kicsit! Légyszi!
Baszd meg, Hitler!
Gyerünk!
Várj!
Kész vagy?
Igen.
Veszélyes odakint?
Rendkívül.
Sikerült.
Ezt biztos megérdemeltem.
És most mi lesz?
HAGYD, HOGY MEGTÖRTÉNJEN VELED MINDEN
SZÉPSÉG ÉS ISZONY
TE CSAK MENJ TOVÁBB
NINCS ÉRZÉS, MI VÉGLEGES.
Subtitles by sub.Trader subscene.com
Magyar szöveg: Hagen Péter