Tidligere i The Originals...
Mardi Gras. På trods af vores forskelle,
fejrer hele byen karnevalssæsonen sammen.
Det er på tide at vampyrerne indtager deres plads som top-rovdyr
og rydder samfundet for vederstyggeligheder.
Det kaldes en Chambre de Chasse. Det er et magisk, mentalt fængsel.
- Der altid en udvej. - Hope var i St. Anne's.
Hun samler jer, for at tage kræfterne der er blevet fordelt mellem jer.
Det vil ødelægge hende.
Ildevarslende vejr.
Det er en indikation om, hvad der foregår i New Orleans.
Vi må ud herfra. Byen er ved at skylle væk.
Hope bad om min hjælp.
Den eneste gang, hun skejede ud, var, fordi hun savnede sin far.
- Du må stoppe hende. - Nej.
Du har brug for mig, og jeg har brug for dig.
Elijah.
Forbandelsen, der plagede vores familie i syv år,
har været hård for os alle.
For vores by.
For vores hjem.
For vores familie.
Konsekvenserne af, at vi var sammen, var store,
men i dag, takket være dig,
kan vi fejre en ny begyndelse.
En hvor vi har friheden til at stå side om side,
og uanset hvilke udfordringer vi møder, møder vi dem sammen
som en familie. Altid og for evigt.
- Vil du sende beignetterne videre? - Selvfølgelig.
Rebekah kommer tilbage om et par dage.
Hun klarer nogle løse ender i udlandet.
Det bliver dejligt at have hende her.
Det bliver dejligt at have os alle under samme tag.
Godmorgen.
Vi har selvfølgelig meget, vi skal have snakket om.
Hope, lad mig starte med at sige, hvor utroligt ked af det...
Tak for mad, jeg skal lave lektier.
- Det er ikke normalt. - Hun er ikke normal.
Hun mistede sin mor, Niklaus.
Jeg skulle ikke være kommet her.
I det mindste kan du give hukommelsestab skylden
ulig vores søster, som med god vilje hjalp barnet med at ødelægge sit liv.
Hope er ikke noget barn.
Tænkte du overhovedet på,
hvad det kunne gøre ved hende at optage så meget magi?
- Havde jeg noget valg? - Afslå hende.
Trodse hende. Vi havde en plan om at holde den sorte magi fra hende.
En plan, der ikke virkede.
Ja, men takket være dig, har magien hende nu.
Så hvis min datter kommer til skade på nogen måde,
så holder jeg dig personligt ansvarlig.
Det ser ud til, at Emmett og hans nattevandrere
klarede stormen på bekostning af dig.
Er det forkert, at jeg har lyst til at koge alt i klor?
Sig mig lige,
hvilken del af: "Jeg hader alt, hvad I står for,"
gav dem en mi casa, su casa -fornemmelse?
De er ligeglade med, hvad du mener.
Eller hvad nogen andre mener.
BORGERBESKYTTELSE AF NEW ORLEANS
"Vi er dybt oprørte over den øgede vold i New Orleans.
"Det er ikke længe siden,
"at arterne levede sammen, fordi der herskede orden i byen.
"Grænser, alle kendte deres plads.
"I et forsøg på at genoprette stabiliteten
"genindtager vampyrerne det Franske Kvarter,
"hvor de retmæssigt hører hjemme."
De forlanger, at varulvene flytter ud til sumpen igen.
- Hvem? - De latterlige vampyr-puritanere.
Endnu en grund til, at jeg er glad for at forlade New Orleans.
Tager du væk?
Ja, i morgen tidlig.
Jeg troede, du og Freya havde fundet sammen igen. Til begravelsen.
Nej, jeg elsker hende. Det vil jeg altid gøre.
Men hun kan ikke være sammen med mig, så...
Der er altid noget med hendes familie, og den er...
- Kompliceret. - Ja.
Hun er nødt til at være her.
Og jeg er nødt til at være der,
hvor jeg kan gøre en forskel.
Det er fandeme løgn.
Jeg ved, du er der.
Jeg ville ikke forstyrre dig.
Far, hvis du er bekymret, ville jeg ønske, du ville sige noget.
Det passer dårligt til dig at være curling-forældre.
Du bøjede en gaffel.
Det var bedre end at stikke den i Elijahs hals.
- Han var ikke sig selv. - Jeg er ligeglad.
Okay? Jeg er ikke parat til at tilgive ham. Hukommelse eller ej.
Så der er ikke andet galt, kun det med Elijah?
Jeg bliver ved med at sige det, indtil du tror mig.
Jeg har det fint.
Jeg ved godt, du synes, jeg begik en fejl ved at lave besværgelsen.
Men jeg tænkte det hele igennem.
Og ved du hvad? Jeg ville gøre det igen, for nu kan vi
være i det samme rum, uden at verden går under.
Hver dag
forundres jeg af din styrke og din ynde.
Og begge dele er uden tvivl fra din mor.
Jeg ville ønske, hun var her.
Det ville jeg også. Mere end du kan forestille dig.
Kom her.
- Vi må tale sammen, Klaus. - Nej, ikke mere snak.
Jeg må skaffe hjælp til min datter.
Vær venlig, Klaus, jeg er ikke fjenden.
Okay? Hver gang jeg ser på Hope,
ser jeg det barn, jeg aldrig fik lov at opfostre.
Sådan har jeg det med hende.
Så meget vil jeg beskytte hende.
Da hun kom til mig, var hun helt ude af den.
Jeg vidste, at hun ville tage kræfterne tilbage
med eller uden mig.
Okay? Jeg satsede på,
at hvis hun følte, vi var på hendes side,
så ville hun måske lade os hjælpe hende.
Du kunne ikke have taget mere fejl.
Nu må Vincent finde på noget.
Det har jeg allerede gjort.
Hopes armbånd.
Hun tog det af for altid for nogle år siden.
Hun sagde, hun ikke havde brug for det længere, men det har hun nu.
Det vil ikke stoppe, det den mørke magi gør ved hende,
men det kan formilde hendes lidelse,
indtil vi finder en permanent løsning.
Jeg ved, du elsker hende.
Det har jeg aldrig tvivlet på.
- Jeg ville... - Ønske tingene var anderledes.
Det ville jeg også.
Du har en gæst.
En talebesked?
Du fortæller mig i en talebesked, at min kæreste er død,
og så svarer du ikke på mine opkald.
- Det gik så hurtigt. - Hvad skete der?
Hvordan døde hun?
En bilulykke. Bremserne virkede ikke.
Hun døde med det samme.
Hun havde ingen smerter og led ikke.
Er Hope okay?
- Hun overlever. - Må jeg tale med hende?
Det er ikke et godt tidspunkt. Det er jeg ked af, Declan.
Hvordan stopper bremser bare med at virke? Det sker ikke længere.
Jeg kender ikke alle detaljerne. Som du kan se, har her været storm.
- Hvorfor var hun ude i den? - Det ved jeg virkelig ikke.
Går det dig ikke på? At du mangler svar?
Det slår mig helt ud, at jeg ikke ved, hvad der er sket.
Declan...
At jeg ikke var her til at redde hende. At I...
I holdt begravelsen uden mig, så jeg ikke kunne sige farvel.
Der er noget, der ikke stemmer, Freya.
Det er der.
Så er festen slut.
Emmett, du og dine folk er ikke velkomne i New Orleans.
Det kan du ikke bestemme. Du forlod byen.
Ja, men det gjorde jeg ikke.
Og du har ingen ret til at forvise mine venner fra Kvarteret.
Forvisning er dit ordvalg. Mit er lov og orden.
Fred og harmoni blandt arterne,
for alle bliver, hvor de hører hjemme.
Det var dine regler. Har du glemt det?
Du skal ikke sammenligne dig med mig.
En gruppe hunde og deres halvblods...
Pas på.
Den sætning vil du ikke færdiggøre.
Josh?
Vi kunne godt trænge til lidt lys.
Jeg er helt enig.
Nyd resten af din dag, deres højhed.
Men når solen går ned, så er vi i Kvarteret.
Og hvis vi ser varulve, så ordner vi selv tingene.
Hvis du vil stjæle, så er de gode ting væk.
Lige nu er jeg ude efter kvantitet i stedet for kvalitet.
Nederste hylde. Måske slår det bunden ud på dig.
Bare prøv,
jeg er meget fattet.
- Stormen har vel styrket dig. - Man kan sige,
at jeg har styrket mig selv.
Det er mørke tider.
Jeg er helt enig.
Fortæl endelig.
Sådan fungerer det ikke.
Manden, på din side af baren, er ham, der snakker.
Fortæl. Det ville være en tjeneste.
Måske hjælper det mig at høre om en andens smerte.
Jeg har mistet en.
En kvinde?
Skal jeg ikke købe dig et par drinks,
og så kan du fortælle mig om det?
Jeg ved en ting eller to om kærlighed, der fornægtes.
Det er Mardi Gras. Troede de virkelig, de kunne knække os så let?
Efter alt, hvad vi har været igennem?
Vampyrerne kan ikke skræmme os ud af vores egen by.
Fat en hammer, nogle søm,
og lad os så få vendt den om.
Vi bygger den igen, og så marcherer vi i aften.
Uanset om de kan lide det eller ej.
Kom så!
Undskyld, jeg kom for sent.
- Hvordan har Hope det? - Svært.
- Klaus er sammen med hende. - Hvor vred er han?
Et sted mellem rasende
og så at ville flå hjerter ud.
Du skal vel tilbage til dem.
Flyver du stadig væk?
I morgen, ja.
Så skal jeg ingen steder.
Hvis vi kun har en dag, så skal vi have noget ud af den.
Okay.
Vampyrer og varulve har hadet hinanden siden tidernes morgen.
Bare fordi en tosse vælger
at skrive det ned, betyder det ikke, at det ændrer noget.
Vi er midt i Mardi Gras. Det er en hellig tid.
Hvorfor tror du så, han gør det lige nu?
Og hvis vi giver dem opmærksomhed, så er det blot mere brænde på bålet.
Skal vi så bare vende det blinde øje til?
Nej. Vi bærer os klogt ad.
Hekse er altid blevet brugt til at få gang i bålet.
Hvis vi blander os udenom,
vil dem, der holder hovedet koldt, måske vinde.
Eller også gør de ikke.
Når nattevandrerne er færdige med at chikanere varulvene,
så kommer de efter os.
Vi må vælge side, Vincent. Vi kommer ikke udenom det.
Hun er ikke helt galt på den.
Vi vil have, tingene skal være, som de var,
bare uden Marcels støvle på jeres hals.
Vi synes, det er et rimeligt tilbud.
Men jeg har aldrig sagt, at jeg ville forhandle med dig.
Du er en talentfuld mand.
En respekteret leder, og jeg kan se,
at dit lokalsamfund betyder noget for dig.
Det ville være klogt af dig at samarbejde med os.
Ved du hvad, Emmett? Det lyder som en trussel.
- Og jeg kan ikke lide trusler. - Jeg forstår dig.
Dit liv er langt mindre vigtigt for dig
end dit folks ve og vel.
Dit ansvar for dem er din største motivationsfaktor.
Nu skal du høre.
Hvis en af mine hekse så meget som skærer sig på et stykke papir,
så kommer jeg efter dig. Jeg vil få helvedesild til at ramme jer alle.
Så det du skal, er at skrubbe af,
før jeg smider dig ud i solen. Forstået?
Tænk over det.
Tilbuddet gælder ikke evigt.
Tror du virkelig, det vil holde dem væk?
Nej, men det holder dem over jorden,
og næste gang Emmett kommer ud af skyggerne,
så flår jeg hans ansigt af hans fede kranie.
Men han havde ret i en ting.
Varulve i karantæne i sumpen.
Hekse der lever i frygt. Vampyrer i toppen af fødekæden.
Sig, hvad du tænker på.
Det er regler, du har skabt.
Regler som samfundet var tvunget til at leve under i årtier.
Alt dette...
Det begyndte med dig.
Du skal tage det her på.
- Nej. - Det er ikke en anmodning, Hope.
Du sagde det, far. Jeg er stærk. Jeg kan styre mig selv.
Det kan du ikke. Ikke det her.
Jeg levede med det mørke i syv år.
Jeg ved, hvor skrækkeligt det kan være.
Når jeg var nær mine søskende, var det næsten ubærligt,
og nu bærer du det hele i dig.
Okay, hvis jeg tager det på, stopper du så med at bekymre dig?
Jeg er din far. Jeg vil altid bekymre mig.
Sådan. Var det bedre?
Eller ville du hænge over mig i al evighed?
I al evighed er lidt ekstremt.
Tak, far.
Stop!
Da jeg var i Dublin, fandt jeg hendes bedstemors vielsesring.
Så jeg kunne bede hende gifte sig med mig.
Vidste hun det?
Hun ville sikkert have sagt nej.
Hun var i en anden liga,
og hun havde en god undskyldning.
- Hvad mener du? - En ekskæreste.
Han forskruede hende godt og grundigt.
Jeg kunne fornemme, han stadig betød noget for hende.
Når man...
Man finder kvinden som...
Hendes smil kunne afslutte krige og...
Og hun har et hjerte så stort som Irland.
Man skulle være godt dum, hvis man lod hende smutte.
Er du okay?
Et smil, der kan afslutte en krig.
Så nu ser du hendes ansigt, hvor end du går,
du hører hendes stemme i dine drømme,
og du føler fornemmelsen af hendes berøring.
Du føler dig ansvarlig.
Måske, hvis du havde vidst mere, kunne du have gjort...
Noget.
Du er ham, er du ikke?
Ham der knuste hendes hjerte.
Ivy, der findes hadefulde mennesker, og så findes der psykopater.
Emmett virker som det sidste.
Det er måske sandt,
men uanset hvad natten bringer,
så husk på, at morgengryet altid er lige om hjørnet.
Du finder altid lys i mørket, hvad?
Der er altid skønhed at finde.
Man skal bare fokusere på det, der er lige for næsen af en.
Jeg er fokuseret.
Din lethed klæder dig.
Du har ikke dit armbånd på.
Jeg skal have to dram med absint.
Du er 15.
- Det er til en besværgelse. - Hvilken en?
Armbåndet virker ikke. Det er ikke nok.
Så finder vi noget, der virker.
Hope...
Det er ikke dit ansvar.
Det er mit rod, jeg må ordne det.
Hvorfor er du kommet?
Anger. Jeg mistede så mange år med hende, og jeg...
Jeg ville høre om hendes liv uden mig.
Så du vil høste min smerte for din egen frelse?
Er du klar over, hvilken skade du har forvoldt hende?
Hendes bremser var ikke i stykker, var de?
- Nej. - Der var slet ikke noget biluheld?
Men du ved, hvad der skete?
Fortæl mig, hvordan hun døde.
- Det vil du ikke vide. - Jeg må vide det.
Declan, hej, jeg skal låne noget fra baren.
Hvad laver du her?
Jeg kan huske, da vi ikke måtte komme i Kvarteret.
Men før det, husker jeg også paraderne, vi holdt.
Da jeg var seks, var min mor Mardi Gras' dronning.
Jeg fik lov at sidde på hendes vogn og se hende kaste perlekæder,
folk der holdt deres hænder oppe for at få noget, dronningen havde rørt.
- Du må have været så stolt. - Det var jeg.
Jeg tænkte meget på den dag, da jeg var
fanget i sumpen,
og hvad det havde betydet at have en varulvedronning på Bourbon Street.
Jeg klarer mig. Kan du hjælpe Freya med hattene?
Hun klarer det. Hun har Ivy.
Du har en dag med din pige.
Du skal ikke lytte til min plapren om fortiden. Smut derover.
Er du Lisina? Undskyld.
De sagde, jeg skulle gøre dette.
Lisina!
Keelin. Åbn dine øjne.
Keelin. Vågn op.
Vågn nu op.
- Hvad skete der? - Det var en bombe.
En nattevandrer betvang et menneske.
Hvor er Lisina?
Hvor er hun?
Ivy!
- Ivy! - Jeg er her, Vincent.
Det er ikke mit blod.
Var det ikke nok at slå min mor ihjel? Er det nu Declans tur?
- Det er ikke derfor. - Dræbte han hende?
Sådan skete det ikke.
Nej, men hvis du ikke havde været der, ville hun være i live.
- Stop! - Hvad foregår der, Hope?
- Hvad har du gjort? - Ti stille! Du skal ikke skade ham!
Det gør jeg heller ikke. Vi kan ikke gøre dette foran ham.
Fint.
Nu er vi kun os to.
Tre uskyldige mennesker.
Væk.
Jeg troede engang, at det, jeg gjorde, var for det bedste.
Varulvene var farlige,
heksene uforudsigelige og vampyrerne, tja...
De var mit folk.
Og hver dag New Orleans ikke faldt fra hinanden,
var et bevis på, at jeg havde ret.
Men disse mennesker ønsker vold blot for voldens skyld.
Og det skal de ikke gøre i mit navn.
Min hukommelse var væk.
Jeg vidste ikke, hvem hun var.
Det gør du nu. Hvordan føles det?
Som den værste smerte, jeg nogensinde har oplevet.
- Jeg hader dig. - Jeg hader mig selv.
Du lod hende dø.
Hope.
Hvad fanden skete der?
Det var modigt af jer at komme her i aften.
Især jer varulve.
Det er på tidspunkter som disse, hvor vores bånd enten styrkes
eller brydes.
I aften står vi sammen med jer.
Vi marcherer til ære for Lisina.
Hendes arv, hendes styrke og hendes kampånd.
Og uanset hvad der sker, vil vi ikke trække os.
Går du med i optoget gennem Kvarteret?
Varulvene fortjener vores støtte.
Det er, som du sagde, Ivy, jeg må vælge side.
- De vil angribe. - Så vil vi være klar til dem.
Jeg tager til De Dødes By for at bede for de tilskadekomne.
Nu skal du høre, hvis du har et par bønner til overs,
så må du gerne sende dem til mig.
Du er en god mand.
- Vær forsigtig. - Ja.
Vi ses på den anden side af det her, okay?
Det regner jeg med.
Ja.
Jeg vil med i optoget.
Du blev næsten slået ihjel i dag.
Ja, men kun næsten.
Du skal blive her og hvile dig.
Hvem er læge af os to?
- Gift dig med mig. - Nej... Hvad?
Jeg mener det.
- Er det, fordi jeg næsten døde i dag? - Nej.
Eller... Ja, men nej.
For to år siden begyndte jeg at planlægge,
hvordan jeg ville sige det.
Hvordan øjeblikket skulle være.
Jeg ventede på det rette øjeblik.
Men det kom aldrig.
Og så endelig i dag gik det op for mig,
at der aldrig er et perfekt tidspunkt.
Der er kun lige nu.
Og lige nu
vil jeg ikke tilbringe et sekund uden dig.
Ikke flere genforeninger til begravelser.
Ikke flere astralprojektioner fra Mellemøsten.
Det er slut med at vælge mellem dig og min familie,
for du er min familie, Keelin.
Du betyder alt for mig.
Så vær sød, gift dig med mig.
Ja.
Undskyld. Dine ribben.
Det er perfekt. Alt er perfekt.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker dig så højt.
Drik dette.
Hvad er I for nogle?
Vi er vampyrer.
Hekse.
Andre ting.
Men det er bare historier til ære for turisterne, ikke?
Du så, hvad du så.
Så alle her i byen... Mine venner, de er alle...
Nej. Nogle er, ikke alle.
Hvad med Hayley?
Hayley var også.
Og Hope?
Jeg tror, du skal drikke noget stærkere end vand.
Det trængte jeg allerede til.
Så jeg har været et fjols?
Jeg vidste, hun holdt ting tilbage, men...
Hayley og jeg, hun...
Hun løj om alt.
Nej, du betød meget for hende, min ven.
Så meget ved jeg.
Derfor ved jeg, at hun ville have mig til at gøre dette.
Hvad laver du?
Du glemmer vores møde i dag.
Spørgsmål om Hayleys liv eller død
vil ikke plage dig længere.
Du vil kun huske hendes kærlighed til dig
og den glæde, du gav hende,
og du vil være helt sikker på, at Hayley Marshall nu har fået fred.
Og således vil du selv finde fred.
Hvad skete der? Vil du ikke have min hjælp?
Du afslog armbåndet. Du kaster rundt med Elijah.
- Det stoppede stemmerne. - Hvad?
Siden jeg tog kræfterne tilbage, er hviskenen...
Jeg kan hverken tænke, sove eller trække vejret.
Men lige nu er der stille.
Vil det vare resten af mit liv?
En vrede, der kun kan stoppes med vold?
Hvis du har brug for at udøve vold for at have det bedre,
så har du den perfekte far.
Og ingen af jer skal glemme,
at det er vores gader.
De tilhører hver eneste af os,
og hver eneste af os er velkomne.
Uanset, hvad de siger...
Og uanset, hvad de gør,
så er det vores gader.
Så det er her, det stopper.
Åbenbart.
Jeg troede, jeg kunne klare det.
Du klarer det, så godt du kan.
Og jeg er hos dig hele vejen.
Bliver du her en tid?
Selvfølgelig.
Hør nu, Emmett. Du troede vel ikke, at jeg ikke ville dukke op?
Lad mig lige forstå det rigtigt.
Vores løsning, med alle hver sit sted, separeret,
var god nok, da han krævede det,
men jeg er hadefuld for at foreslå det samme?
Det var ikke mindre hadefuldt, da han foreslog det.
Nej.
Marcel kan ikke dø.
Men det kan du.
Er varulvene værd at dø for?
Det kan du tro.
- Gjorde du det? - Nej.
Astralprojektion. De må have en heks.
Stakkels Vincent.
Du valgte side.
Og da du gjorde det, forrådte du heksene og din søde Ivy.
Du skulle have taget imod mit tilbud.
Hvad nu? Kom han bare for at bluffe?
Jeg tror, han ville vide, hvilken side jeg ville vælge.
Og han ville straffe mig, hvis jeg valgte forkert.
- For fred. - For fred.
Ivy!
Nej. Ivy.
Tekster af: Emil Tolstrup
Danish