VESZTFÁLIA, NÉMETORSZÁG
Hans!
Amerikaner!
- Amerikaner! - Amerikaner!
Amerikaner!
Pisztolya van.
Amerikaner!
Ott egy amerikai. Pisztolya van...
Menjetek be a házba, hívjátok a rendőrséget!
Nyomás, gyorsan!
Amerikaner!
Nem akarjuk megölni!
Amerikaner?
Itt a vége a háborúnak.
KÉSZÜLT DONALD L. MILLER KÖNYVE ALAPJÁN
A LEVEGŐ URAI
HATODIK RÉSZ
Ha egy legénység lezuhant, eltűntek.
Négy hónap sem kellett Thorpe Abbottsban,
hogy az eredeti 35 fős legénységből 32-en az eltűntek közé kerüljenek.
Róluk nem beszéltünk.
Mi, akik folytattuk a bevetéseket,
csak kerülgettük a kísérteteiket.
Néhányan elkezdtek magukba fordulni.
Túl sok felrobbant repülőt láttak, túl sok halott bajtársat.
Voltak, akik ittak. Mások bunyóztak. Megint mások keféltek.
Minden lehetőséget megragadtunk a feledésre.
Én pedig az Oxfordi Egyetem felé vettem az irányt.
Bubi halála igencsak megviselt,
így Harding ezredes úgy gondolta, én képviselhetném a 100-asokat
egy szövetséges konferencián.
Engem jelölt ki a feladatra, amit örömmel fogadtam.
BALLIOL KOLLÉGIUM, OXFORD
- Járt már Oxfordban, százados? - Nem. De örülök, hogy itt lehetek.
Bár lehet, hogy nem sok ideje lesz a városnézésre.
Az előadások és társasági események mellett
nemigen lesz ideje az egyetemen kívül csavarogni.
Erre tessék!
Minden szövetséges országból és területről várunk küldötteket.
Érdekes emberekkel ismerkedhet meg.
Két napja érkezett. Remélem, nem sürgős.
A nejemtől jött.
Tudja, ki nem állhatja a gondolatot, hogy egy hétig levél nélkül maradjak.
Milyen figyelmes!
A.M. Wesgate tiszthelyettes, a szobatársam megérkezett már?
Azt hiszem, ő csak holnap jön. És mi „altisztnek” hívjuk.
- „Altiszthelyettes.” - Altiszt.
Értem. Hát akkor, James, köszönöm a körbevezetést!
Nincs mit. Szép estét! És jó időtöltést a konferencián!
„Altiszt.”
UTÓIRAT: ÜDVÖZLÖM BUBIT!
ISTEN HOZTA A COOMBE HOUSE-BAN
Münster még csak Rosie harmadik bevetése volt,
de az annyira szörnyűséges volt, hogy az ezredes a legénységével együtt
egyheti pihenőre küldte, egy úgynevezett „ütegházba”.
Vannak lovak.
Szoktál lovagolni, Rosie?
A brooklyni zsidók nem lovagolnak.
Ejha!
- Jó reggelt! Üdv! - Hölgyeim! Asszonyom!
- Üdv! - Vigyázat! Jön a gyalogság!
Isten hozta önöket nálunk!
Mindenféle sportra és szabadidős tevékenységre lesz lehetőségük.
Van tenisz, biciklik, röplabda, krokett, vadászkutyák.
És ha esik, mert hát Angliában vagyunk...
van biliárd, kártya, sakk, valamint tollaslabda a bálteremben.
Itt egyedül a pihenés a feladat.
Michael, megmutatná az uraknak a szobáikat?
Máris, asszonyom!
Erre tessék, uraim!
Francy?
Meddig kell itt lennem?
Azt sajnos nem én szabom meg, Robert.
A parancsnoka döntötte el, amikor ideküldte.
Majd megbeszéli dr. Hustonnal!
Fürdő és meleg víz is van.
Használja ki, amíg lehet! Én ezt tanácsolom.
Te kiknél vagy?
A 381-eseknél. Együtt repülünk.
Te?
A 100-asoknál.
Ha úgy adódik, tudsz ezzel a bokával futni?
Nem hiszem.
Ezt a fiúk csinálták?
Úgy tűnik, még friss. Királyi Légierő.
Baszki! A britek végre eltaláltak valamit!
Jól van már!
Hát ez?
Ők meg mit keresnek itt?
Amerikaiak!
Terrorpilóták!
Nyamvadt amerikaiak!
Mocskok!
Nyugalom! Nyugalom!
Őrök! Vissza!
Csigavér!
Állj! Ne védd őket! Mit csinálsz?
- Megvédik magukat! - Őrök! Őrök!
Hé!
Doktor Huston?
- Szabad? - Igen, jöjjön csak!
- Robert Rosenthal. - Igen.
- Hogy aludt az éjjel? - Jól.
Furcsa lehet megszokni.
A legtöbbeknek kell egy-két nap.
Nos, épp erről akartam beszélni önnel.
Szerintem nekem nem használ ez a hely.
Inkább visszatérnék a bázisra.
Szerinte miért küldte ide a parancsnoka?
Mit mondott önnek?
Engem az ön válasza érdekel.
Volt egy münsteri bevetésünk.
Kemény volt, de én jól vagyok.
Három küldetés az első három napján.
Százhúsz halott fél nap alatt.
Én túléltem. Jól vagyok.
Harmadjára használta a „jól” szót.
Nem fog elengedni, igaz?
Dehogynem. Öt nap múlva.
Köszönöm, doktor úr.
„Aki a mennyekben vagy, szenteltessék meg a neved...
Jöjjön el a te országod, legyen meg a te akaratod...
amint a mennyben, úgy a földön is,
mert tied az ország, a hatalom...”
El akarom ásni ezeket a kutyákat.
„Ne vígy minket kísértésbe...
- de szabadíts meg a gonosztól...” - Ez még él.
- „Mi Atyánk...” - Intézd el!
„Aki a mennyekben vagy, szenteltessék meg a te neved,
jöjjön el a te országod...”
Klaus! Találtam egy helyet!
Jó! Jövök!
Kezdj el ásni! Segíts már!
Nézd már, az egyik elfut!
Hadd menjen! Úgysem jut messzire.
Az egyén szabadsága egy zsarnok önkényes uralmával szemben.
Ezt alapozta meg a Magna Carta,
más néven a Nagy szabadságlevél.
Az 1215-ben szignózott írás még ma is fontos szimbóluma a szabadságnak.
Persze maguknak, jenkiknek további 500 évbe tellett,
hogy az alapító atyáik valamelyest hasonló gondolatra jussanak.
És most, a háború alatt a szövetségünk...
Ha nem a királyuk zsarnoksága alatt élünk 500 éven át,
hamarabb is összejött volna.
Alaposan meg kell vizsgálnunk
a múltbéli konfliktusokat, valamint azok feloldásait.
„Jó dolog a tűz.
Elég hideg van ott fent.”
- Crosby százados? - Jézusom!
Ne aggódjék! Már többet is láttam, százados.
Nagy család, kis ház, ajtóból sincs sok.
És ön?
Wesgate altiszt, a szobatársa.
Ó, jaj!
- Egy férfire számított, igaz? - Nem, nem, én... Csak... Hát...
Igen. Bocsánat. Egy férfire számítottam.
Az ATS a női nevek elfedésére biztat, így lettem A.M. Wesgate.
„A” mint Alessandra... rövidebben Sandra...
de az „M” kilétét akkor sem fedem el, ha megöl.
- Szólnunk kéne a gondnoknak. - Engem nem zavar, ha önt sem.
Látom, nős.
A neje remélhetőleg megtanította a toalett ülésének lehajtására.
A tükörben az Tracy vagy Gable lett volna?
Tracy.
Gable-re tippeltem.
Előrébb!
Gyerünk! Felállni!
HADIFOGLYOK GYŰJTŐTÁBORA
FRANKFURT, NÉMETORSZÁG
A fickó idefordul, azt mondja:
„Tudja, uram, csak három baj van ezekkel a jenkikkel.”
Elnézést az érzéketlenségemért!
Azt mondja: „Hogy túlfűtöttek, túlfizetik őket, és túl sokan vannak itt.”
Crosby százados!
Az amerikaiaknak mi is a bajuk a britekkel?
Nem kell! Már emlékszek.
Az, hogy alulfűtöttek és alulfizetettek vagyunk, Eisenhower alfelén.
Az amerikaiak ledérebbül állnak a másik nemhez.
A brit fiatalemberek gondolni se mernek egy elsőbálozó megdöntésére.
Mi inkább a szolgálólányok és pincérnők szoknyája után futunk.
Ezek a szemtelenek még egy hercegnét is megdöntenének,
persze vacsorameghívás nélkül.
Ezt tisztelettel visszautasítanám.
A szolgálólányok és pincérnők úgy érzik, nem mondhatnak nemet munkáltatójuknak,
ám az amerikai férfiakat nem érdekli a rang.
Megbocsássanak, de ők bármit „megdöntenek”, ami mozog.
Nem csak az asszonyainkról van szó.
Az utcán köpködnek,
lerészegednek, a kocsmákban verekednek.
Taníthatna a társainak egy kis erkölcsi tartást,
akkor nem viselkednének úgy, mint a szélnek eresztett gyerekek.
Csak dorbézolnak.
Nos, tisztelettel, uram,
lehet, hogy utána nem lesz több lehetőségük dorbézolni.
Így nem fogom őket kioktatni a hétvégi eltávok előtt.
Pilótának nem elég pimasz, viszont mégis százados.
Akkor micsoda? Navigátor? Bombavető?
Navigátor.
És ön mivel foglalkozik, Wesgate altiszt?
Megígéri, hogy nem árulja el senkinek?
Kisujjeskü!
Ezt nem igazán értem, de hivatalosnak hangzik.
Ladikos vagyok.
Ladikos?
Értem.
Az micsoda?
A cambridge-i napjaim óta ladikozok.
Valóban?
Ön Cambridge-be járt?
Bár a nőknek nem adnak diplomát, képzelje!
Mit tanult? Már a ladikosság mellett.
Csak azt. Rendkívül specifikus tudományág.
Vigyázzon!
Ó, jaj!
- Jól van? - Igen.
Amatőr! Én évekig tanultam a mesterséget.
A csuklóját használja, fiam!
Még sosem hajtott ladikot, ugye?
Miből gondolta?
Borzalmasan hazudik.
Adjon egy kis időt! Majd fejlődök benne. Megígérem.
Az nem jó.
Látom, még mindig jól alszik.
Azt mondta, egy-két nap, mire megszokja az ember.
Hát ön?
A doktornak nem lehet rémálma?
De.
Hogyne lehetne.
Egészen jó lemezek vannak itt.
- Feltehetnék valamit? - Csak nyugodtan!
Én nem értek a zenéhez. Csak végighallgatom a kollekciót.
Ezt... Ezt hagyta ki eddig.
Játszik valamin?
Nem. Semmin.
Az édesanyám és a húgom örökölték a zenei érzéket,
de legalább jó fülem van hozzá.
Ön hol állomásozik, doki?
Norfolk. A 96-osok repülőorvosa vagyok.
Önök repültek velünk Brémába.
Három erődöt veszítettünk.
Az volt az első küldetése?
Én egy jó barátot veszítettem.
Neki is az első volt.
Ez a háború...
Senkit sem szabadna kitenni ennek.
- Nem ért egyet? - De.
Csak az ember látja a sok szenvedést,
és muszáj valamit tennie, nem?
Ők nem tudnak harcolni, nem igaz?
Így nekünk kell.
Hát, igaza van. Valamit tennünk kellett, így...
most itt vagyunk.
Nem, nem. Ami itt van...
Pont ezt nem szabad csinálni.
Krokett... Vadászkutyák, amik tudom is én, mire kellenek...
Rókavadászatra.
Nem csinálunk ilyeneket.
Nem beszélgetünk róla. Nem sírdogálunk miatta.
Beülünk a pilótafülkébe, és befejezzük a feladatunkat.
Benne voltam a ritmusban, érti?
Három nap, három bevetés, három szerencsés landolás. Puff, puff, puff!
Mint Gene Krupa.
Gene Krupát sem állítják le a dobszólója közben, igaz?
Hogy aztán két hétre rá
ugyanonnan folytassa a koncertet, pontosan tartva az ütemet.
Talán nem. De...
Gene Krupának nem csak a saját ritmusára kell figyelnie.
Hanem az egész zenekarára, nemde?
Még sosem ittam jég nélkül.
Skóciában úgy tartjuk, vétek fellazítani.
- Egészség! Jól van. - Egészség!
Nagy a család. Ha nem húzom le, más fogja.
Te tartod a kapcsolatot velük?
Sosem írok nekik levelet.
Ha tehetem, meglátogatom őket.
Földrajzilag közelebb laknak, mint a tieid.
De néha úgy érzem, sokkal távolabb vannak.
Igen. Sok mindent nem tudsz nekik elmondani, ugye?
Mert nem szabad,
- és még ha szabadna... - Akkor sem értenék meg.
A-a, na, lassabban! Nem vagyok nagy ivó.
Legutóbb egy hotelszoba padlóján végeztem, mezítláb.
Mesélj!
Jó. Nos, Londonban voltunk, eltávon,
és Bubi kitalált egy játékot, érmékkel és csizmákkal.
A végén se érmém, se csizmám nem maradt.
Hát... Beismerem, innentől kissé homályos a történet.
De arra még emlékszek, hogy együtt hányunk Bubival,
és csak egy vécé volt.
- Nagyon romantikus! - Ezt inkább arrébb tolom!
Bubi egy örömlány lenne?
Nem, nem, nem, ő a legjobb barátom.
Bubi a beceneve.
Nos, mindenkinek kell egy barát, akivel karöltve rókázhat együtt.
Jó barátja lehet.
Az volt, igen.
Múlt héten zuhant le.
- Sajnálom! - Ezért küldtek ide.
Amolyan pihenésként.
Az én hibám volt.
Hogyhogy?
Én váltottam Bubit csoportnavigátorként.
Ha ott lett volna a tervezésnél,
talán nem zuhan le az a sok gép.
- Bubi is velünk lenne, és... - Nem.
A barátod csupán egy dolog miatt volt azon a repülőn:
mert Adolf Hitler és az orgyilkosai világuralomra akarnak törni.
Ennyi.
Emiatt halnak meg az emberek.
Nos, mozgalmas napunk volt.
Eltegyük magunkat?
Egan őrnagy, fáradjon be!
Én hallgatom ki, Haussmann hadnagy vagyok.
Üljön csak le!
Tölthetek egy whiskey-t?
Köszönöm.
Port a szemébe!
Ezt nem ismertem.
Port a szemébe!
Nos, hol is kezdjük?
Ott, hogy egy városban valaki lelőtte négy társamat.
Te jó ég! Melyik városban?
- Valami „Rüssheim”-ben. Nem tudom... - Rüsselsheim.
Ez tragikus! Beleírom a jelentésbe.
Ha megadja a megölt kollégái nevét és rangját,
- akkor tovább... - Nem ismerem a nevüket.
Csak egy csoportban voltunk.
Nézze, köszönöm az italt és a vastagabb takarót,
de én többet nem mondok,
- csak a nevem, a rangom és... - Az azonosítóját.
Az öné az O-399510.
Igen, ezt már tudom.
Azt is, hogy a wisconsini Manitowocban született.
Házas?
A sztorikból ítélve nem.
Század: 418-as.
Csapat: a 100. bombázócsoport. Nehézbombázók.
Thorpe Abbottsnál állomásoznak.
Ön baseballrajongó, őrnagy?
Ez csak nem államtitok!
Cigarettát?
Bocsánat, nincs olyan jó, mint az amerikai.
Én a Lucky Strike-ot kedvelem.
A baseball kissé érthetetlen számomra,
a sok karóval, bázissal, körbe-körbe futkározással.
Múlt héten volt egy nagy bajnokság, nemde?
Igen, a Világkupa.
Így van, a Világkupa.
A New York Yankees a St. Louis Cardinals ellen.
Visszavágó mérkőzés, igaz?
Kettővel vezettünk, amikor lezuhantam.
Tehát Yankees-drukker?
Szeretné tudni a Világkupa eredményét?
Buck Cleven is Yankees-drukker volt?
Nem? De?
Állítólag tehetséges pilóta volt.
A NYOLCADIK LÉGIERŐ LEBOMBÁZTA BRÉMÁT
Olvastam a regensburgi hőstetteiről.
Jóban voltak, ha nem tévedek.
Úgy tűnik, minden jó pilótájukat lelőttük.
Azt tudta, hogy a münsteri támadásuk után csupán egy gépük tért haza?
Egyetlenegy.
De most beszéljünk önről, őrnagy!
Sajnálattal közlöm, hogy, ahogy önök mondják, nagy pácban van.
Tudjuk, hogy eredetileg Ostbevern mellett fogták el...
viszont sehol sem találtuk meg a Münster ellen bevetett gépek listáin.
Így a Gestapo szemében kémnek minősül.
Akkor tévednek.
Egy dologban biztos vagyok, őrnagy: a Gestapo sosem téved.
Kérem, adja meg a csapata, a százada és a gépe azonosítóját,
hogy bebizonyíthassam nekik az ellenkezőjét!
John Egan. Őrnagy.
O-399510.
Őrnagy...
ha szabad, ezzel nem segít önmagán.
A Gestapo nem olyan, mint én.
Én olyan vagyok, mint ön: pilóta, erkölcsös ember.
Én megértek olyan dolgokat is, amiket a magasan kiképzett,
biztonsági szolgálatos kollégáim talán nem.
Szeretnék önnek Buck Clevenről beszélni, John...
de cserébe önnek is mondania kell valamit.
Például azt, hogy hány B-17-est várnak Thorpe Abbottson jövő hétre.
John Egan. Őrnagy. O-399510.
Értem.
Kávét?
Az jólesne.
Ezt el ne mondja senkinek!
Nem vihetek mindenkinek reggelit az ágyba.
Hallgatok, mint a sír.
Örülök, hogy aludt.
Ellenség 12 óránál! Szedd le, Papi! Hajrá!
Tűz! Tűz!
Befelé! Most! Befelé! Befelé!
Fel!
Beszállás! Most! Gyerünk!
Gyerünk, gyerünk! Gyorsan! Gyerünk, gyerünk!
Hihetetlen, hogy ez a város milyen régi!
A mi államunkat csak 1846-ban alapították.
Még 100 éves sincs.
- Melyik állam? - Iowa.
Iowa... Dehát csak volt ott valami 1846 előtt!
Az már rég nincs meg.
Nos, majd meglátjuk, hogy itt mi marad meg,
ha vége lesz a háborúnak.
Van valami oka annak, hogy nem beszélsz az állomásodról és a feladatodról?
Van. És ha a munkára akarnék ma gondolni, százados,
akkor most Goodhart professzorral italozgatnék.
Úgy látom, itt egy parti van!
Megnézzük közelebbről?
- Meg. Meg. - Meg?
Forogj, forogj, forogj!
BÖKJ ODA A FÜHRERNEK!
Ez jó dal!
EURÓPA MÁSODIK FRONTJA
Gyere, Charlie! Gyere!
Köszönöm. Köszönjük a támogatásotokat is.
Hölgyeim és uraim, Miss Ella Walsh!
Nagy és véres háború dúl
Az egész világon ma
A harc...
Bubira?
...A bombák és a repeszek uralkodnak
Bubira!
Hitler megmondta Szövetségünket elbontja
De a mi szövetségünk Szétveri a rabszolgák láncát
Felmentem a hegyre A kéklő ég közepette
Minden farmot és várost láttam
Minden embert az egész világról
Ez a szövetség lesz A fasiszták vége, hej
Ez a szövetség lesz a fasiszták vége
Felmentem a hegyre A kéklő ég közepette
Minden farmot és várost láttam
Minden embert az egész világról
Ez a szövetség lesz a fasiszták vége
Hálát mondok a szovjeteknek Az erős kínai veteránoknak
Minden szövetségesnek szerte a világon
A hadakozó briteknek És jöjjön a sok jenki is
Ha ők kellenek a fasizmus végéhez, hej
Ha ők kellenek a fasizmus végéhez
Hát, itt a vége!
Te... Te nem jössz?
Elfelejtetted, hogy szobatársak vagyunk?
Tényleg! Igen, elfelejtettem.
Wesgate altiszt, már mindenhol kerestük.
Sürgős üzenete jött.
Mi az?
El kell mennem.
- Hogy most? - Így van.
Ha Londonban jársz, hívj fel!
Elmegyünk táncolni.
Ha szerencséd van, ladikozni is megtanítalak.
Állítólag a csuklón múlik.
És a holmid?
- Majd utánam küldik! - Az nem a te biciklid.
Hát, kölcsönveszem.
A háború ára!
Nem alszol?
Csak a győzelem után!
- Hát itt vagy! - Szia!
Minek köszönhetjük a megtiszteltetést?
Mindjárt dobbantunk erről a helyről, és kéne egy kis pénz.
- Az igen! - Ó, Rosie!
A rongyrázó!
Na, róla meséltem.
Már megint sztorizgat?
Nekem is van egy.
A legutóbbi bevetésünkről, Münster felett.
Mindenki lezuhant körülöttünk, már csak mi maradtunk fent.
Könnyű prédákként.
Tudtuk, hogy mindjárt ránk startolnak.
És hirtelen meghallottuk.
Ilyen a hangom?
Mindjárt kinyuvadunk, erre ez a jóember,
ez az őrült elkezd Artie Shaw-t dúdolgatni.
A semmiből.
Annyira váratlan volt!
De bevallom, a hangját hallva
már nem éreztem úgy, hogy mindjárt összeszarom magamat.
Pedig nyilván elgurult a gyógyszere.
Tudtam, hogy nem vagyok egyedül.
Ahogy mi sem.
Ó, na! Ki oszt?
Mesélek a legutóbbi bevetésről!
Az erődünket teljesen kilyuggatták, két motorral vitorláztunk a csatorna felett.
Valaki odaszól a toronynak: „Hahó, Lusta Róka!
Itt G mint George. Lusta Róka, jelentkezz!
Adtok leszállási parancsot? A pilóta”...
„És a másodpilóta halott.
Két hajtóművünk leállt.
A rádiókezelő fülkéje lángol. A vertikális stabilizátoroknak annyi.
Se fékszárny, se fék, se ernyő.
A bombázótiszt irányít.
Kérem a leszállási parancsokat!”
A torony végighallgatja,
összedugják a fejüket.
Gyorsan ki kell találniuk valamit, hiszen már nem sokáig húzzák odafent.
A légi irányító töri a fejét,
aztán kitalálja a megoldást.
Beleszól a rádióba: „Hallak, G mint George.
Mondom a parancsot.
Ismételd utánam lassan:
Mi Atyánk, aki a mennyekben vagy... szenteltessék meg a te”...
- Hagyjuk már! - Elmesélem újra! Na!
Dehogy meséled, hagyd már békén!
Hallottad már?
Már milliószor.
Mindenféle sztorikat meséltünk.
Volt, ami igaz volt.
A legtöbb nem.
De nem számított.
Sztorik, zene, nevetés, egy jó ír whiskey...
Kellett valami, ami visszasegít a repülőre,
vissza a bevetésekre.
„ROSIE SZEGECSELŐI”
FRITZ, HA EZT EL TUDOD OLVASNI, KEZDJ EL IMÁDKOZNI
- Johnny! John! - Egan!
Hé, Johnny! John!
Jimmy! Jimmy, Frankie túlélte?
Bucky! Bucky! Itt vagyunk!
Bucky! Itt vagyunk!
Crank!
Túlélted!
Murph!
- Glen! - Hát O'Neill?
- Hé! Nem tudja valaki, Buck túlélte-e? - Mi?
- Mondom, Buck... - John Egan! Két óránál!
Mi tartott ilyen sokáig?
Üdv a Stalag Luft III-ban, fiúk!
Az asszony is megőszül, mire kijutunk innen.
A LUFTWAFFE IRÁNYÍTÁSA ALATT ÁLLÓ STALAG LUFT III
ŻAGAŃ, NÉMETORSZÁG 1943. OKTÓBER 17.
A KÖVETKEZŐ RÉSZBEN
Mit szólnál, ha mi lelépnénk innen?
Egy darabban mennék haza Marge-hoz.
Itt egy darabban fogsz kinyuvadni.
- Hé, hé! - Ezt akarod?
...míg a szövetségesek továbbra is a parton várnak.
Jó reggelt! Robert Rosenthal százados vagyok.
Üdv a 100-asoknál!
Rosie a legjobb bombázópilóta, akit valaha láttam.
Ha feleolyan ügyesek vagytok, akkor talán meglesz a 25 bevetés.
Nem érdekli őket, ha mind meghalunk.
Mutasd meg az újoncoknak, hogy teljesíthető az a 25 bevetés!
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra