WESTFALEN, TYSKLAND
Hans.
Amerikaner!
- Amerikaner! - Amerikaner!
Amerikaner!
Han har pistol.
Amerikaner!
En amerikan. Han har pistol...
Gå in i huset och ring polisen.
Fort!
Amerikaner!
Vi vill inte döda dig.
Amerikaner?
För dig är kriget över.
BASERAD PÅ BOKEN AV DONALD L. MILLER
När en besättning störtade, försvann de.
Efter bara fyra månader vid Thorpe Abbotts
var 32 av de 35 ursprungliga besättningarna saknade i strid.
Vi talade inte om såna besättningar.
Vi som fortsatte att flyga uppdrag efter uppdrag
måste gå på tå runt deras minnen.
En del mannar gick upp i limningen.
De hade sett för många plan explodera framför dem och för många vänner dö.
Några drack. Andra slogs. Andra låg runt.
Om man fick chansen att glömma, tog man den.
Jag själv? Jag åkte till Oxford University.
Bubbles död tog mig hårt,
och överste Harding ansåg det lämpligt att jag representerade 100:e
vid en konferens mellan de Allierade nationerna.
Han anmälde mig, och jag åkte gärna.
- Har ni nånsin varit i Oxford, kapten? - Nej. Men roligt att vara här.
Ni hinner kanske inte se så mycket den här gången.
Med alla föreläsningar och evenemang som planeras,
hinner ni nog knappast lämna campus.
Det är här borta.
Det finns representanter för nästan alla allierade nationer och territorier.
Ni träffar nog en del fascinerande människor.
Det kom för två dagar sen. Hoppas att det inte är brådskande.
Min fru.
Hon kan inte låta en vecka gå utan att skicka ett brev till mig.
Så omtänksamt.
Har "sub-altern" A M Wesgate anlänt än? Min rumskamrat?
Inte förrän imorgon, tror jag. Och vi säger "subaltern".
- "Subbeltärn." - Subaltern.
Okej. Jaha, James, tack för rundvisningen.
Absolut. God kväll, sir. Ha en trevlig konferens.
"Subaltern."
PS HÄLSA TILL BUBBLES FRÅN MIG!
VÄLKOMMEN TILL COOMBE HOUSE
Münster var bara Rosies tredje uppdrag,
men det var så hemskt att överste Harding
beordrade löjtnant Rosenthal och hans besättning
att tillbringa en veckas vila på ett ställe vi kallade "flak house".
De har hästar här.
Kan du rida, Rosie?
Judar från Brooklyn rider inte.
Oj.
- God morgon. - Damerna. Damen.
- Hej. - Se upp. Här kommer kavalleriet.
Välkomna till Coombe House.
Vi har alla sporter och aktiviteter man kan önska, precis här.
Vi har tennis, cykling, volleyboll, krocket, rida med hundar.
Och om det regnar, för det här är England,
finns biljard, spelkort, schack, och badminton i balsalen.
Avkoppling är det som står på schemat här.
Michael, visa herrarna till deras rum, tack.
Självklart, ma'am.
Den här vägen, mina herrar.
Francy?
Hur länge måste jag vara här?
Det bestämmer tyvärr inte jag, Robert.
Det bestämde er befälhavare när han skickade hit er.
Men det kan du diskutera med dr Huston.
Vi har bad och varmt vatten här.
Använd det medan du kan, är mitt råd.
Varifrån kommer du?
381:a. Vi flyger ihop.
Och du?
100:e.
När vi får chansen, kan du springa trots ditt onda ben?
Jag tror inte det.
Gjorde våra pojkar det här, tror du?
Det verkar nyss ha hänt. RAF.
Oj. Britterna träffade faktiskt nånting för en gångs skull.
Okej, okej.
Vad pågår här?
Vad gör de här?
Amerikaner.
Terrorflygare!
Förbannade amerikaner!
Era jävlar!
Det är okej.
Vakter! Backa!
Lugna ner er.
Sluta! Skydda dem inte! Låt dem klara sig själva!
Vakter!
Hallå!
Doktor Huston?
Får jag komma in?
Jadå, kom in bara.
- Robert Rosenthal. - Ja.
- Hur sov ni i natt? - Okej.
Det kan vara en konstig omställning.
De flesta behöver ett dygn eller två.
Det var det jag ville prata med er om.
Jag tror inte att den här miljön hjälper mig.
Jag vill återvända till basen.
Varför tror ni att ert befäl sände er hit?
Vad sa han till er?
Jag vill veta vad ni tror.
Det var ett uppdrag till Münster.
Det var tufft, men jag är okej.
Tre uppdrag era första tre dagar.
Hundratjugo man dödade på en eftermiddag.
Jag var inte en av dem. Jag är okej.
Det är tredje gången ni använder ordet "okej".
Ni tänker inte låta mig åka, va?
Jodå. Om fem dagar.
Tack, doktorn.
"Som är i himlen, helgat varde ditt namn...
Tillkomme ditt rike, ske din vilja...
...på jorden såsom i himlen,
ty riket är ditt och makten och..."
Jag söker efter ett ställe att begrava de hundarna.
"Och inled oss icke i frestelse...
...utan fräls oss ifrån ondo..."
En av dem lever än.
- "Fader vår..." - Gör slut på honom.
"...som är i himlen, helgat varde ditt namn.
Tillkomme ditt rike..."
Klaus. Här är ett bra ställe.
Bra. Jag kommer.
Hjälp mig att gräva.
Titta, en kommer visst undan.
Låt honom gå! Han kommer inte långt!
Den enskildes frihet mot en tyranns godtyckliga auktoritet.
Detta är vad Magna Carta,
eller Det stora frihetskontraktet, lade grunden till.
Det undertecknades 1215 och är fortfarande en viktig symbol för frihet.
Det tog förstås 500 år till för er amerikaner
innan er nations grundare satte något liknande på pränt.
Och nu i krigstid finner vi att vårt kollektiva...
Om vi inte hade varit under er kungs tyranni i 500 år,
hade vi nog fått fram det tidigare.
Vi måste vara rigorösa i våra granskningar
av tidigare konflikter och hur dessa konflikter löstes.
"Det är trevligt med en liten brasa.
Det blir kallt där uppe."
- Kapten Crosby, antar jag? - Herregud.
Bara lugn, jag har sett män i mycket mindre, kapten.
Stor familj, litet hus, få dörrar.
Och du är?
Subaltern Wesgate, din rumskamrat.
Kära nån.
- Du väntade dig en man, va? - Nej, jag bara... Det var...
Ja, det stämmer. Ursäkta, jag väntade mig en man.
Vi flyglottor uppmanas att dölja våra feminina namn, därav A M Wesgate.
A står för Alessandra... eller Sandra...
...och M står för mitt mellannamn som jag vägrar avslöja.
- Vi bör anmäla problemet till ansvariga. - Det behövs inte för min del.
Jag ser att du är gift.
Jag hoppas att din fru lärt dig att lämna toasitsen nere.
Jo. I spegeln, var det Tracy eller Gable?
Det var Tracy.
Jag gissade på Gable.
Täck där framme.
Upp med dig.
DULAG LUFT TRANSITLÄGER FÖR KRIGSFÅNGAR
FRANKFURT, TYSKLAND
En kille vände sig till mig och sa:
"Sir, det finns tre problem med de jädra amerikanerna."
Ursäkta språket.
Han sa: "De är översexualiserade, överbetalda, och överallt."
Kapten Crosby.
Vad säger amerikaner är problemet med oss britter?
Behövs inte. Nu minns jag.
Vi är undersexualiserade, underbetalda och under Eisenhower.
Ni amerikaner är mer rakt på ifråga om det motsatta könet.
Som unga män skulle vi inte drömma om att pippa en debutant.
Vi riktar in oss på kammarjungfrur och barservitriser.
De här amerikanerna skulle bjuda en hertiginna i säng
innan han tar henne ut på middag.
Där måste jag säga emot, med respekt.
Kammarjungfrur och barservitriser kan inte säga nej till sina arbetsgivare,
men amerikanska män är ihärdiga oavsett samhällsklass.
Och ursäkta språket, men de skulle nog "pippa" allt som rör sig.
Det är mer än er behandling av våra kvinnor.
Ni spottar på gatorna,
blir stupfulla, muckar gräl i våra pubar.
Om ni lärde era mannar lite moralisk disciplin,
skulle de inte jämt bete sig som om de är hemifrån första gången
och slår runt.
Med respekt, sir,
varje dag kan vara deras sista chans att slå runt.
Så jag tänker inte mästra dem innan de får sin helgpermis.
Du är inte stursk nog att vara pilot, men du är kapten.
Så vad är du? Navigatör? Bombfällare?
Navigatör.
Exakt vad gör du, subaltern Wesgate?
Lova att inte skvallra.
Jag lillfingerlovar.
Jag vet inte riktigt vad det är, men det låter officiellt.
Jag är en stakare.
En stakare?
Just det.
Vad är det?
Jag har stakat sen min tid i Cambridge.
Verkligen?
Har du gått på Cambridge?
Men de ger inte examina till kvinnor, otroligt nog.
Vad läste du? Frånsett stakning förstås.
Nej, bara det. Vi är specialiserade.
Var försiktig!
Kära nån.
- Hur gick det? - Ingen fara.
Amatörer. Det tog mig flera år att lära mig staka.
Det sitter i handleden, grabben.
Du har aldrig stakat förut, eller hur?
Vad avslöjade mig?
Du ljuger väldigt illa.
Ge mig lite tid. Jag ska bli bättre. Jag lovar.
Det är inget positivt.
Du sover visst bra än.
Ni sa att det tar ett par dagar att vänja sig.
Var är er ursäkt?
Kan inte läkare ha mardrömmar?
Visst.
Varför inte?
Ni har en del bra skivor här.
- Får jag lägga på nån? - Visst, varsågod.
Jag kan inte musik.
Jag bara jobbar mig genom samlingen.
Den här... är vad ni saknar.
Spelar du?
Nej. Inte alls.
Min mor och syster fick musiktalangen,
men jag vet vad som låter bra.
Var är ni stationerad?
Norfolk. Jag är flygkirurg vid 96:e.
Er grupp var med oss vid Bremen-uppdraget.
Vi miste tre bombplan.
Var det ert första uppdrag?
Jag miste en god vän.
Hans första uppdrag också.
Det här kriget...
Mänskliga varelser borde inte bete sig så här.
- Eller hur? - Nej.
Men när man ser folk bli förföljda, underkuvade,
måste man göra nåt, eller hur?
De kan ju inte strida själva.
Så, vad ska vi göra?
Ni har rätt. Vi måste göra nånting, och...
...här är vi nu.
Nej, nej. Jag menar det här.
Det här är precis vad man inte ska göra.
Krocket. Rida med hundar, vad nu det är.
Det är rävjakt.
Man rider inte ut på rävjakt.
Och man pratar inte om det eller klagar över det.
Man fortsätter och gör klart jobbet, förbanne mig.
Jag hade funnit rytmen, ni vet?
Tre dagar, tre uppdrag, tre hjul nere. Pang, pang, pang.
Som Gene Krupa.
Man stoppar inte Gene Krupa mitt i ett trumsolo, eller hur?
Eller två veckor senare
ber honom fortsätta precis där han var utan att tappa takten, eller hur?
Kanske inte. Men...
...Gene Krupa måste tänka på mer än att hålla sin egen rytm.
Han är ansvarig för hela bandets rytm, eller hur?
Har aldrig druckit det rent förut.
I Skottland anser vi att whisky aldrig ska blandas ut.
- Skål. Okej. - Skål.
Stor familj. Om man inte dricker ur, gör nån annan det.
Håller du kontakten med din familj?
Jag är usel på att skriva brev.
Jag åker hem när jag kan.
Geografiskt bor de mycket närmare än din familj.
Men de känns ändå väldigt långt bort ibland.
Ja. Det är så mycket man inte kan berätta för dem.
Dels får vi inte,
- och även om vi... - Hur skulle de kunna förstå?
Bara lite. Jag är inte van vid sprit.
Senast slutade jag på golvet i ett hotellrum utan kängor.
Berätta.
Tja, vi var i London på helgpermis,
och Bubbles kom på ett spel med småmynt och kängor.
Jag slutade utan varken småmynt eller kängor.
Jag menar... Alltså.
Efter det blir historien lite suddig.
Det sista jag minns är att jag spydde på toan med Bubbles,
och det fanns bara en toastol.
- Låter väldigt romantiskt. - Jag ska väl flytta det här.
Är Bubbles en nattfjäril?
Nej, nej, han är min bästa vän.
Bubbles är bara ett smeknamn.
Vi behöver alla nån att spy med, skuldra vid skuldra.
Han måste vara en god vän.
Ja, det var han.
Han sköts ner i förra veckan.
- Jag beklagar verkligen. - Det var därför jag skickades hit.
Få komma bort ett tag.
Det var mitt fel.
Hur då?
Jag ersatte Bubbles som bombgruppsnavigatör.
Om han hade planerat uppdragen,
hade kanske inte alla de där planen skjutits ner.
Bubbles kanske hade levat än och...
Nej.
Din vän var ombord på planet av ett enda skäl:
Att Adolf Hitler och hans banditgäng vill styra över världen.
Inget annat.
Det är enda skälet till att nån dör i det här kriget.
Nåja, det har varit en lång dag.
Ska vi säga god natt, då?
Major Egan, kom in.
Jag är er förhörsledare, löjtnant Haussmann.
Varsågod och sitt.
En whisky?
Ja tack.
Skål för potatisskörden.
Den känner jag inte till.
Skål för potatisskörden.
Så, var ska vi börja?
Kanske där jag var i en stad och nån sköt de fyra som var med mig.
Herregud. Vilken stad då?
- "Rüssheim," nånting... - Rüsselsheim.
Tragiskt. Jag lägger till det i rapporten.
Era kollegor, de som dödades, om ni ger mig deras namn och rang,
- så kan jag vidarebefordra... - Jag vet inte deras namn.
Vi råkade bara hamna ihop.
Alltså, jag uppskattar drinken och skulle uppskatta en tjockare filt,
men det enda ni får veta av mig
- är namn, rang, och serie... - Och serienummer.
Ert är O- 399510.
Ja, jag vet redan det.
Samt att ni föddes i Manitowoc, Wisconsin.
Gift?
Av vad jag hört, definitivt inte.
Skvadron, 418:e.
Grupp, 100:e bombgruppen. Tunga bombgruppen.
Stationerad i Thorpe Abbotts.
Gillar ni baseball, major?
Knappast en nationell hemlighet.
Cigarett?
De är tyvärr inte lika goda som era amerikanska märken.
Lucky Strike är min egen favorit.
Baseball är lite av en gåta för mig,
med slagträn och baser och springa i cirkel.
Ett stort mästerskap ägde rum i förra veckan, va?
Ja, World Series.
Just det, World Series.
New York Yankees mot St. Louis Cardinals.
Ett omspel, eller hur?
Vi ledde med 2- 1 i matcher när jag störtade.
Så ni håller på Yankees?
Vill ni veta utgången av World Series?
Höll Buck Cleven på Yankees?
Nej? Ja?
Han var visst en skicklig pilot.
- 8: - E FLYGFLOTTILJEN KROSSAR BREMEN
Jag läste om hans bedrifter vid Regensburg- anfallet.
Han var er vän, eller hur?
Vi verkar skjuta ner alla era skickliga piloter.
Visste ni att bara ett av era plan återvände efter anfallet mot Münster?
Ett.
Men tillbaka till er, major Egan.
Jag måste tyvärr säga att ni, som ni brukar säga, sitter i smeten.
Vi vet att ni ursprungligen greps nära Ostbevern...
...men ni finns inte listad som besättningsmedlem
i nåt av planen som anföll Münster.
Enligt Gestapo gör det er till spion.
Då tar de fel.
En sak kan jag tala om, major, Gestapo tar aldrig fel.
Så jag behöver verifiering av er grupp, er skvadron och ert plan,
så jag kan bekräfta för dem att ni verkligen är den ni påstår.
John Egan. Major.
O- 399510.
Major...
...får jag säga att ni inte gör det lätt för er?
Gestapo är inte som jag.
Jag är som ni: en flygare, en hederns man.
Och jag kan förstå saker som kanske mina kollegor
i de högt indoktrinerade säkerhetsstyrkorna inte förstår.
Jag skulle vilja prata med er om Buck Cleven, John...
...men jag vill även att ni pratar med mig.
Om antalet nya B- 17 som väntas till Thorpe Abbotts nästa vecka, till exempel.
John Egan. Major. O- 399510.
Jag förstår.
Kaffe?
Hemskt gärna.
Men skvallra inte.
Jag kan ju inte ge alla pojkarna frukost på sängen.
Jag ska aldrig säga nåt.
Roligt att du har sovit.
Jaktplan klockan tolv. Skjut ner dem, Farsan! Kör!
Öppna eld!
In med er! Nu!
Upp.
In med er! Nu!
Kom igen. Sätt fart.
Jag kan inte komma över hur allt i den här stan är så gammalt.
Delstaten jag kommer ifrån grundades 1846.
Den är inte ens 100 år.
- Vilken delstat är det? - Iowa.
Iowa. Nog fanns det saker där före 1846.
Inget som ännu står kvar.
Ja, vi får se vad som står kvar här
när kriget är över.
Finns det ett skäl till att du vägrar tala om din tjänst och stationering?
Ja. Och om jag hade velat tala om jobbet ikväll, kapten,
hade jag gått till sherrytimmen med professor Goodhart.
Det verkar vara en fest.
Ska vi undersöka?
- Jadå. - Ska vi?
Kom igen, kom igen.
GE HONOM VAD HAN TÅL!
Jag älskar den sången.
EN ANDRA FRONT I EUROPA
Kom igen, Charlie. Bli med.
Tack. Tack för att ni stödjer vår sak.
Mina damer och herrar, miss Ella Walsh.
För Bubbles?
För Bubbles.
Tja, jag ska väl säga god natt.
Ska du inte komma in?
Har du glömt att vi delar rum?
Ja. Det glömde jag visst.
Subaltern, vi har letat överallt efter er.
Brådskande meddelande.
Vad står det?
Jag måste ge mig iväg.
- Va, nu? - Just det.
Ring mig när du är i London nästa gång.
Vi går ut och dansar.
Om du har tur, kanske jag lär dig staka.
Det sitter visst i handlederna.
Dina saker, då?
- Dem skickar de. - Det där är inte din cykel.
Jag lånar den.
Nöden har ingen lag.
Sover du aldrig?
När vi har vunnit kriget!
- Där har vi honom. - Hallå.
Vad förskaffar oss den äran?
Vi ska snart härifrån, och jag är ute efter dina pengar.
- Oj. - Oj, Rosie.
Storspenderare.
Det här är killen jag berättade om.
Berättar han historier igen?
Ja, jag har en historia.
Vårt sista uppdrag över Münster.
Vi ser alla störta, tills vi är ensamma kvar i luften.
Ett lätt byte.
Vi vet att de kommer för att skjuta ner oss när som helst.
Då hör vi det.
Är det så jag låter?
Vi väntar på att bli skjutna i småbitar, när den här killen,
den här galna jäkeln, börjar nynna Artie Shaw.
Helt oväntat.
Det var jättekonstigt.
Men jag måste säga, när jag hörde hans röst över radion
var första gången jag inte kände mig vettskrämd.
Fast han uppenbarligen hade blivit helt jävla galen.
Jag visste att jag inte var ensam.
Ingen av oss var ensam.
Kom igen. Vem ger?
Jag ska berätta om vårt senaste uppdrag.
Vi linkade hemåt över Kanalen, sönderskjutna, med två motorer.
Nån anropar flygtornet på radion: "Hallå, Lazy Fox.
G för George anropar Lazy Fox.
Ge oss landningsinstruktioner, tack. Piloten"...
"Och andrepiloten är döda.
Två motorer flöjlade.
Vi har brand i radiorummet. Vertikala stabilisatorerna trasiga.
Inga klaffar, inga bromsar, inga fallskärmar.
Bombfällaren flyger planet.
Ge mig landningsinstruktioner, tack."
Flygtornet hör det här,
slår sina huvuden ihop och tänker.
De tänker så fort de kan, för planet
håller sig inte i luften länge till.
Chefen för flygkontrollen tänker och tänker,
tills han kommer på svaret.
Han anropar på radion och säger: "Jag hör er, G för George.
Här är era instruktioner.
Upprepa sakta efter mig:
Fader vår som är i himlen, helgat varde ditt"...
- Snälla. - Ni ville ju höra den igen.
Vi vill inte höra det igen, så släpp det.
Har du hört det förut?
Massor av gånger.
Vi drog en massa olika historier.
En del var sanna.
De flesta var det inte.
Det spelade ingen roll.
Rövarhistorier, musik, skratt, god irländsk whisky...
Vi behövde alla nåt som hjälpte oss klättra upp i planet igen
och flyga uppdrag igen.
FRITZ, OM DU KAN LÄSA DET HÄR, SÅ BÖRJA BE
- Johnny! John! - Egan!
Hallå, Johnny! John!
Jimmy! Klarade Frankie sig?
Bucky! Här borta!
Crank!
Du klarade dig!
Murph!
Glen!
O'Neill, då?
Hallå! Vet nån om Buck klarade sig?
Vadå?
- Jag frågar om Buck... - John Egan! Klockan två.
Varför dröjde du?
Välkomna till Stalag Luft III, pojkar.
Ni skulle hellre vara hemma hos era fruar.
LUFTWAFFE- KONTROLLERAT STALAG LUFT III
SAGAN, TYSKLAND 17 OKTOBER 1943
I NÄSTA AVSNITT
Om du och jag skulle försöka rymma?
Min plan är att komma hem till Marge helskinnad.
Du kan dö här helskinnad.
- Hallå! Sluta! - Är det vad du vill?
...medan allierade trupper är fast på stränderna.
God morgon, mina herrar. Jag är kapten Robert Rosenthal.
Välkomna till 100:e.
Rosie är den bästa pilot jag sett flyga en B- 17.
Be till Gud att du kan flyga hälften så bra som han, så kan du också klara 25.
De struntar i om vi alla dör, va?
Bra att visa de nya killarna att man faktiskt kan klara 25.
Undertexter: Bengt- Ove Andersson