Stalag Luft III vadīja Vācijas gaisa spēki.
ZĀGANA, VĀCIJA 1944. GADA MARTS
Un, tā kā mūsu nometnēs bija viņu piloti,
viņi pret mūsu puišiem izturējās samērā cilvēcīgi.
Tur bija auksti un nožēlojami.
Viņu ēdienkartē cauru gadu bija tikai kartupeļi un rāceņi.
Taču bija pieejamas higiēnas preces, labierīcības, grāmatas, mūzika.
Patiesībā viņi vēlējās tikai ziņas no frontes, kas dotu cerību,
ka drīz pienāks diena, kad viņi dosies mājās.
Paldies.
Palīdzēt?
Neatteikšos.
Pa pastu ir kādas ziņas?
Nav.
Atkal kavēšanās?
Karš.
Sarkanajam Krustam ir grūti nogādāt pastu nometnē.
Nāc, minci, minci, minci!
Viņš iet uz tavu pusi, Hamij.
Nāc, minci, minci, minci!
Jā, es viņu redzu.
Nāc šurp!
Nāc!
Lūk, tā.
Iedosiet ūdeni?
Ko tu teici - kas ir tai zupā?
Viņš neteica.
Trusis?
Jā, protams.
Zem mūsu barakām skraida daudz klaiņojošu trušu.
Izmanto spaini!
Paturi iekšā, ja vari, Benij. Tās ir olbaltumvielas.
Citādas nedabūsim, līdz pienāks tās Sarkanā Krusta pakas.
Pasteigsimies, puiši!
Drīz sāksies ziņas.
Britu, indiešu un gurku spēki turpina cīņu pret japāņiem Birmā
kopā ar ģenerālmajora Orda Vingeita... činditu ekspedīciju
dziļi ienaidnieka aizmugurē.
Itālijā britu spēki atkal tika atvairīti pie Montekasīno,
kamēr sabiedroto karaspēks palika iestrēdzis Ancio pludmalēs.
- Ko saka? - Austrumu frontē...
Neko labu.
Nāk virsniecība.
Briti mēģināja vēlreiz uzbrukt Montekasīno.
Negāja labi.
Un friči nosūtīja deviņas vai desmit divīzijas uz Ancio.
Informē citus!
Lai vīru cerības ir reālistiskas.
Puiši, ejam!
Ārkārtas skaitīšana.
Ašāk! Ejam. Visu novācam.
Aiziet, puiši! Ātri.
Ejam!
Solomon!
Tas ir ebreju vārds, jā?
Ejam! Ejam!
Mēs kaut ko atradām!
Nolādēts!
Taču austiņas viņi neatrada.
Paldies Dievam par maziem brīnumiem.
PAMATĀ - DONALDA MILLERA GRĀMATA
SEPTĪTĀ DAĻA
1944. gada sākumā bija skaidrs, ka iebrukums Eiropā ir nenovēršams.
Sava loma bija arī 100. bombardēšanas grupai.
Jā, ser.
Vairāk uzdevumu Vācijā nozīmēja vairāk upuru.
Vairāk upuru nozīmēja vairāk jaunu spēku.
Ei, jauniņais!
Jauniesauktie no manis pa labi un virsnieki - pa kreisi.
Neuztraucies, mēs to mainīsim.
- Skaties uz priekšu! - Jauniesauktie pa labi
- un virsnieki pa kreisi. - Bērni, vecīt.
- Neticami. - Ei, jauniņais!
Deleinijs. Alberts.
Fulers.
Tā kā ikviens bija zaudējis vismaz vienu tuvu draugu,
daži puiši atturējās iepazīties ar jaunpienācējiem.
Bija sagaidāms, ka lielākā daļa šeit nebūs pārāk ilgi.
Taču kādam viņiem viss bija jāierāda.
Labrīt, kungi!
Esmu kapteinis Roberts Rozentāls. 418. eskadriļas pilots.
Prieks, ka te esat.
Ēšana ir divpadsmitos.
Varbūt atnākšu vēlreiz. Es jūs uz turieni aizvedīšu.
Laipni lūgti 100. aviogrupā!
Paldies, ser.
Šad tad atgadījās kas tāds, kas izraisīja sajūsmu visā bāzē.
- Re, kas tur! - Domājām, ka seržanti Kvinns un Beilijs
bija vieni no daudzajiem Rēgensburgas upuriem,
bet, pateicoties franču un beļģu pretošanās kustībai,
- viņi atgriezās Torpabotsā. - Kvinns un Beilijs!
Nekas nedeva lielākas cerības kā zudušu vīru atgriešanās.
Izskatāties labi.
Viņiem par laimi, bija noteikums: ja notriekts lidotājs
izkļuva no okupētās Eiropas, viņš vairs uzdevumos lidot nedrīkstēja.
Jo, ja lidotāju atkal notriektu
un gestapo viņu sagūstītu un spīdzinātu, viņš pārāk daudz zinātu
par bēgšanas ceļiem
un franču un beļģu vīriem un sievām, kas viņam palīdzēja.
Tie veiksminieki dabūja biļeti uz mājām.
Labu ceļavēju, puiši!
- Laimīgu mājupceļu! - Uz redzi, puiši!
Nē, vairs ne. Jo tā bija.
Vēl vienu skotu viskiju, Gordon.
- Pieskaiti manam rēķinam! - Jā, ser.
Labi, bet kā ar tevi?
Prasīsi, lai tevi norīko uz Floridu? Teksasu?
Es jau biju Teksasā pirms dienesta šeit.
Apmācīt pilotus Floridā izklausās labāk.
Turklāt būs labi, ja parādīsi jauniņajiem, ka 25 uzdevumi tiešām ir paveicami.
Jā. Esmu te jau kādu laiciņu.
Deivs Mainers un viņa puiši arī paveikuši 24.
Ko tik es nedotu, lai varētu mācīt pilotus kādā saulainā vietā
pēc gada šajā miglā.
Tavs laiks pienāks, Kros.
Tur tā nelaime ar paaugstināšanu uz kaujas uzdevumu daļu.
Tikpat kā nav iespēju lidot.
Viņš no 18 lidmašīnām
esot vienīgais pilots, kas atgriezās no Brēmenes.
Viņš te ir lielākais veiksminieks, ne?
Tā bija Minstere.
Un tur bija 13 lidmašīnas.
Un veiksmei ar to bija ļoti maz sakara.
- Tu esi Malūlijs, pareizi? - Jā, ser.
Rozijs ir labākais pilots, ko esmu redzējis lidojam ar B-17. Jebkad.
Lūdziet Dievu, lai jūs lidotu uz pusi tik labi kā viņš, un arī sasniegsiet 25.
Sasodīts!
Laižam!
Rīt jālido, puiši.
- Peciņu gaisā! - Arlabunakti!
Nē, nē, vari palikt. Vari palikt.
Šinī uzdevumā tava ekipāža nedosies.
Zini, bērnībā es pats uzmeistaroju detektoruztvērēju.
Domāju pamēģināt to uztaisīt šeit.
Nebūs tik labs kā mūsu vecais radio, bet varbūt varēs iztikt.
Vara stieple, grafīts, saspraude.
Vai tu varētu to sagādāt?
Mans mazais karagūsteknis Markoni?
Paskatīšos, ko izdosies sagrabināt.
Uzlidojums dienā tik tālu austrumos?
Atpakaļ barakās!
Nekavējoties atgriezieties barakās!
- Tā ir Berlīne, vai ne? - No pretgaisa aizsardzības grūti noteikt.
Izklausās, ka zenītartilēriju sūta vai puse Vācijas.
Nu, lūk! Izklausās, ka tā varētu būt.
Tā ir Berlīne vai tās apkaime.
Dzirdat?
Tā ir Berlīne.
Ei, priecīgu nolādēto pirmdienu, Ādolf!
- Domā - 100. grupa ir ar viņiem? - Jābūt.
Tur augšā noteikti ir skarbi.
Pirmais dienas uzlidojums Vācijas galvaspilsētai.
Velns, kas tas bija?
- Tas ir daudz tuvāk. - Palīgā!
Ejam!
Vajag ārstu!
Atveriet durvis! Atveriet!
- Ejiet atpakaļ iekšā! - Kas notika?
Viņi sašāva Heriju!
- Ei, savainojāt mūsējo? - Bija ārpus bloka.
- Kur ir Glemnics? - Viņu sašāva bez iemesla.
- Pasauciet Glemnicu! - Iekšā!
- Glemnic! - Viņš stipri asiņo.
Viņam vajag ārstu.
Iekšā! Iekšā!
Ejiet atpakaļ iekšā! Veicīgi!
Ei, ei! Aizvāciet suni!
Savāciet suni! Nost no viņa!
Ejiet iekšā!
Herijs bija blokā. Kāpēc viņu sašāva?
Nogādājiet viņu slimnīcā!
- Ātri! - Nāc man līdzi!
- Veicīgi - atpakaļ iekšā! - Ei! Iekšā!
Atgriezieties iekšā! Nekavējoties.
Tie nolādētie bandīti mūs novāks pa vienam, Bak.
Ejiet iekšā!
- Tie paši, kas iepriekš... - Jā.
...kā teica leitnants.
- Pagriez otrādi! - Labi.
Uzdevumu bija arvien vairāk, tie kļuva bīstamāki,
un šķita, ka tā sasodītā sarkanā uzdevumu lampa deg bez apstājas.
Mēs visu laiku bijām kā uz adatām.
Tad mums pateica, ka mērķis ir Berlīne.
Visi, kas bija bāzē, aizturētu elpu gaidīja,
kad ieraudzīs, cik dārgi tas mums būs maksājis.
Tur. Tur! Es viņus redzu!
Viena, divas, trīs.
Četras, piecas.
Sešas, septiņas.
Astoņas, deviņas, desmit.
Vienpadsmit.
Divpadsmit, 13, 14,
15, 16.
Apžēliņ!
Tātad 15 notriektas.
Jā.
Malā!
Velns!
Ātrāk!
Velciet laukā!
Ei! Atnesiet kāds to morfiju!
Prātīgi. Aiz uzkabes.
Mierīgi! Mierīgi!
Pārbaudiet spārnus! Pārbaudiet spārnus!
Smagāk ievainotos pa priekšu!
Esiet gatavi - ierodas vēl viena! Vajag komandu!
Vajag vēl vienas nestuves! Ātrāk, ātrāk!
Uz klāja ir cietušie!
Aiziet! Ejam!
Mieru, tikai mieru, labi?
Būs labi. Mēs palīdzēsim, ja?
- Viss būs labi. - Pasaki, ka vajag vēl vismaz trīs.
Lemons, pilotu kabīne pārbaudīta?
Te vajag mediķi!
Turi kājas! Paņem viņa kājas! Aiziet!
Būs labi, draugs. Mēs palīdzēsim.
Uzmanīgi! Aiziet!
Viņš jānomierina.
Nesam viņu prom! Viens, divi, trīs.
1944. gada 6. marts iegāja vēsturē kā melnā pirmdiena,
jo todien zaudējām ļoti daudz vīru.
No tiem 150 bija no 100. grupas.
Viņiem trāpīja tieši pilotu kabīnē.
Mainers un Kinsela noteikti mira acumirklī.
Viņu dēļ es vismaz ceru, ka tā bija.
Viņu lidmašīna kļuva nevadāma.
Virzījās taisni uz augšu - tieši uz augšējo apakšvienību.
Herisonam nācās veikt manevru, lai no tās izvairītos.
Tad tā pikēja.
Viņu 25. uzdevumā.
Tie maitas apšāva mūsu puišus izpletņos - citu pēc cita.
Nogalināja visus...
visus līdz pēdējam.
Ekipāžām kļūstot jaunākām,
mūsu kritušo skaits auga un kaujas gars bāzē noplaka.
Mums visiem vajadzēja novērst uzmanību no kara.
Es nolēmu piezvanīt Sandrai.
Es sev iestāstīju, ka tikai vēlos kādu, ar ko iedzert un pasmieties,
bet tad es viņai piezvanīju otrreiz.
Un trešoreiz.
Lūk!
Laba?
Lieliska.
Pasts!
Tā. Mērfijs.
- Beidzot. - Mērfijs.
Hamiltons.
Paldies.
Un Klevens.
- Paldies. - Viss, puiši.
Varbūt nākamreiz.
Pasts!
No mammas.
No kā tev, Bak?
- No Mārdžas. - No Mārdžas.
Pēdējā vēstulē, ko nosūtīju pirms Brēmenes, es uzdevu jautājumu.
Tiešām?
Viņa teica jā.
Un?
Tas ir lieliski.
Apsveicu.
Es pat domāju, ka tu varētu būt mans vedējs.
Es būšu tavs vedējs.
1944. GADA 7. MARTS
SVEICINĀTI, HOLAS KUNDZE! MĒS NEZINĀM JŪSU DĒLA LIKTENI,
BET ES RAKSTU, LAI PATEIKTU, KA JŪSU DĒLS BIJA MANS DRAUGS.
Viņš joprojām raksta?
Viņam jāuzraksta vēl dažas, ser.
- Kā tu jūties? - Normāli.
Rītdienas uzdevums.
Atkal Berlīne?
Džek, tas ir tas pats maršruts. Tieši tas pats, kas vakar.
Viņiem nerūp, ka mūs visus nogalinās?
Tā.
- Nolādēts. - Yankees aizmaina Dimadžio?
Nesanāk.
Paelposim svaigu gaisu.
Kad laikapstākļi uzlabosies,
ko tu teiktu, ja mēs abi mēģinātu aizlaisties?
Vai tu neko neesi sapratis?
Izredzes tikt prom dzīvam un vienā gabalā ir...
Trīsdesmit pret vienu, 40 pret 1, 50 pret 1?
- Nu. - Man plāna vēl nav,
bet es to izdomāšu.
Varbūt izdomā tādu, kam ir lielākas izredzes.
Jā, un, kad izdomāšu, tu piebiedrosies?
Es plānoju atgriezties pie Mārdžas vienā gabalā.
Tu šeit nomirsi
vienā gabalā
no slimības...
pieejot pārāk tuvu tam nolādētajam žogam.
Vai negribi ēst ko vairāk par kartupeļiem?
Mēs varam gaidīt šeit, neko nedarīt.
Vai to tu gribi?
Nē. Es neciešu šo vietu tikpat ļoti kā tu.
1944. GADA 8. MARTS
Mierā!
Sēdieties!
Tiem, kas nezina, - esmu pulkvežleitnants Benets,
349. eskadriļas jaunais komandieris.
Sakarā ar to, ka pulkvedis Hārdings šorīt aizbrauca uz Londonu,
esmu iecelts par 100. bombardēšanas grupas pagaidu vadītāju.
Šodien jūsu mērķis...
ir Berlīne,
konkrēti Erkneres lodīšu gultņu ražotne.
Ak kungs! Tieši tas pats maršruts, kas pirmdien.
Kurš to teica?
Major Šons, jums ir taisnība.
Bet es neesmu tāds cilvēks, kas sūtītu citus uzdevumā, kurā pats nedotos,
tāpēc būšu visa pulka komandējošais pilots.
Major Boumen!
Jūsu trāpījumu centrs būs šeit, pašā Berlīnes sirdī.
Bija palikušas tikai 15 lidmašīnas, ko sūtīt augšā.
Tieši tikpat, cik vācieši pirms divām dienām bija notriekuši.
Nebija jābūt matemātiķim, lai saprastu,
ka Rozijam un viņa ekipāžai izredzes atgriezties no 25. uzdevuma bija mazas.
Vai man kas būtu jāzina, Ken?
Tā ir izcilā stāvoklī.
Un nešaubos, ka tādu pašu tu to atvedīsi atpakaļ.
Tā, puiši. Sanākam aplī!
Jūs kārtību zināt.
Jūs atbildat par ieročiem, es - par lidmašīnu.
- Labi? - Jā, ser.
Dodamies uz Berlīni!
Lūdz par mums, grēciniekiem, tagad un mūsu nāves stundā.
Svētā Marija, žēlastības pilnā.
Mūsu izredzes uzveikt Luftwaffe
palielinājās, kad tika ieviesti P-51 Mustang.
Tie neapšaubāmi bija kara labākie iznīcinātāji.
Kad visu uzdevuma laiku mūs pavadīja Mustang,
izredzes sāka mainīties mums par labu.
Lērums iznīcinātāju uz 2.00, līmeniski.
- Savējie? - Nevaru pateikt.
Vai kāds šos iznīcinātājus atpazīst? Beidzu.
Tie ir friči. Tie ir friči!
Nevaru uz viņiem notēmēt. Viņi uzbrūk 45. pulkam!
Sapratu. Redzu, ka P-51 nāk palīgā.
Bumbas tornis pilotam.
Redzu zaļas signālraķetes no pulkveža Beneta lidmašīnas. Beidzu.
Stūrmanis pilotam. Esam virs Berlīnes,
bet nokavējām pagriezienu uz sākumpunktu.
Sapratu, stūrmani. Kāds ir kurss? Beidzu.
Kursam vajadzētu būt 253. Atkārtoju: 253.
Sapratu. Kurss uz 253. Beidzu.
Uzmanieties no friču iznīcinātājiem! Viņi zina, kurp dodamies.
Pieraksti žurnālā, ka 45. pulks nokavēja pagriezienu uz sākumpunktu.
Esam pulkveža Beneta vadībā un kopā pagriezīsimies uz mērķi. Beidzu.
Sapratu.
Bombardētājs pilotam. Iznīcinātāji uz 11.00.
Sapratu. Strauji tuvojas P-51.
Sagatavojieties, puiši!
Mūsu iznīcinātāji izlauzīs mums ceļu.
30 sekundes līdz mērķim.
Sapratu.
Pilots bombardētājam. Vai esi gatavs nomest?
Bombardētājs pilotam. Apstiprinu.
Labi. Lidmašīna ir tava.
Sapratu. Lidmašīna ir mana.
Palaižu bumbas.
Tur! Austrumi, dienvidaustrumi!
Četrpadsmit. Vienas nav.
Vai kāds redz, kura zaudēta?
Vai kāds redz Roziju?
Ko saki, Papiņ?
Tu to paveici, Rozij. Mēs to paveicām.
Divdesmit pieci. Mēs dosimies mājās.
Ķēms tāds!
Pēdējā iespēja pārlidot tornim.
Rozijs! Jā, jā, jā!
Aiziet!
- Atgriežas! - Lidos pāri!
Ķēms tāds!
Ei, padomā tik!
Jā!
Jā! Rozij!
Rozij! Rozij! Rozij!
Pag! Tātad es viņai teicu...
- Teicu: "Klau, Betij!" - Sākas.
"Nokrāso griestus savā mīļākajā krāsā,
jo tu tos redzēsi bieži, kad atgriezīšos mājās."
Ko viņa teica?
Viņa neteica neko, jo pie telefona bija arī viņas māte.
Paņemšu vēl vienu dzērienu.
Džek, ko tik bēdīgs?
Ko, tev mūsu tik ļoti pietrūks?
Džek, viss labi?
Virsniecība paaugstina atvaļināšanās prasības
no 25 uz 30 uzdevumiem.
- Nopietni? - Ko?
Jaunajām ekipāžām, kas ieradīsies aiznākamnedēļ.
Līdzšinējām ekipāžām jāpaveic 28.
Tu ar saviem puišiem esi nost no āķa, Rozij.
Divdesmit astoņi?
Apžēliņ, Džek! Tas ir cik? Mums vēl desmit uzdevumi?
Helmikam piecu vietā vēl astoņi.
Nu, apsveicu, Rozij!
Vismaz tu šai sasodītajā karā būsi palicis dzīvs.
Spēles vidū mainīt noteikumus?
Tas ir stulbums, Džek.
Viņi grib, lai mēs tur augšā nomirstam, un nevienam tas nerūp.
Nevienam!
Jūs par to kaut ko zināt, čaļi?
Nē, man...
Man prieks tevi atkal satikt.
Man tevi arī.
Daudz darba.
Jā, tev bija daudz darba.
- Es domāju - tev. - Jā. Arī man bija diezgan daudz darba.
Zini, pa šīm pēdējām nedēļām esmu pēc tevis briesmīgi noilgojies.
Un es tikai gribu zināt, kur tu esi bijusi.
Tu gribi zināt, kur esmu bijusi?
Vai arī tu gribi zināt, kur es būšu pēc 20 minūtēm?
Pēc 20 minūtēm?
Kārava seši.
Kārava dāma.
Kārava desmit.
Galds mums dod kārava divi.
Bak?
Es... Kreiča astoņi.
Kreiča desmit.
Krenk?
Svarīga vadītspēja.
Varbūt tur ir kaut kādi līmes atlikumi vai eļļa, vai netīrumi, vai kas cits,
kas aiztur strāvu.
Man šķiet...
Jā, jā, es kaut ko dzirdu.
Vāciski.
Mūzika.
Pagaidiet!
Jā. Jā, jā, tas ir BBC.
Iedodiet man papīru!
Padomju spēki atspieduši feldmaršalu Manšteinu 80 km...
Vakar Berlīne piedzīvoja smagāko bombardēšanu visā karā.
Un paklausieties:
Staļina tētiņa krievi sagrāba placdarmu vietā, ko sauc Mogiļova-Podoļska,
sadalot friču armiju uz pusēm.
Atkārtotie uzlidojumi Berlīnei 100. grupai prasīja daudz upuru.
Bija kļuvis skaidrs,
ka ar bumbu nomešanu uz mērķa vairs nepietiek.
Mums bija pilnībā jāiznīcina vācu Luftwaffe.
Mans draugs Rozijs to saprata ļoti labi.
Taču viņš jau bija paveicis 25 uzdevumus.
Viņš savu pienākumu bija izpildījis.
Un tagad viņš varēja doties mājās.
1944. GADA 24. MARTS
Ak kungs!
Kur, pie velna, viņi iet?
Ir jaunumi, puiši.
Briti ziemeļu daļā uzbūvēja trīs tuneļus.
Trīs? Apžēliņ! Kā?
Viņi tos raka vairāk nekā gadu.
Deviņu metru dziļumā, lai to neliešu seismogrāfi neuztvertu.
Septiņdesmit, varbūt 80 vīri izbēga.
Astoņdesmit?
Nekas tāds nekad nav noticis.
Pulkvedis uzskata, ka būs nopietnas represijas,
jo arvien vairāk SS un gestapo vecāko virsnieku
uzzina bēgšanas apmērus.
Tev bija taisnība.
Vajadzēja bēgt, kamēr viņi ķēra tos britus.
Varbūt, bet man atkal jādomā, ka taisnība tev. Labāk būt piesardzīgiem.
Velns parāvis, pie kā tad es steidzos?
Citi puiši saņem vēstules. Tu saņem vēstules.
Lai saņemtu vēstuli, vajag kādu, no kā to saņemt.
To laikam es neesmu izdarījis pareizi.
Tevi ir nomākusi šī vieta.
Tu esi noguris.
Es esmu noguris.
Jā, nu, tev tam būs pietiekami daudz laika, kad tiksim ārā.
Nākamreiz tu visu izdarīsi pareizi.
Mani pazīs tikai šādu. Nevis tādu, kāds biju.
Pirms nonācu šeit.
Tas ir, ja mēs vispār tiksim ārā.
Mēs tiksim ārā. Un tieši tādu, kāds esi tagad, tevi būs vērts pazīt.
Ei, majori!
- Simoleits jūs gaida savā birojā. Tagad. - Tikai mūs?
Jā. Jūs un pulkvedi.
Šī plašā bēgšanas mēģinājuma dēļ
komandants fon Lindeiners ir atbrīvots no visiem pienākumiem.
Lielākā daļa izbēgušo ir notverti.
Bet es ar nožēlu informēju,
ar dziļu nožēlu informēju,
ka 50 notvertie bēgļi ir sodīti ar nāvi.
Sodīti ar nāvi?
Gribu brīdināt, lai neļaujat saviem vīriem veikt atriebības pasākumus,
atteikties pildīt pavēles vai censties jebkādā...
jebkādā veidā mēģināt bēgt.
Man ir pavēlēts veikt visu ebreju karagūstekņu uzskaiti Stalag Luft III.
Stalag Luft III ir tikai amerikāņi, major Simoleit.
Tikai amerikāņi.
Jā, nu, Berlīnē tiek spriests
par visu reiha karagūstekņu nometņu
nodošanu no Luftwaffe jurisdikcijas esesiešiem un gestapo.
No šāda iznākuma, man šķiet, mēs visi gribētu izvairīties, jā?
Ja uzvedīsieties labi, tas tiks augstu novērtēts.
Kādas, tavuprāt, ir izredzes tagad?
Ka tiksim mājās dzīvi? Niecīgas. Ļoti, ļoti niecīgas.
Gribi pieteikties atkārtoti?
Kapteini, tu zini, ka izpildāmo uzdevumu skaits palielināts līdz 30.
Jā, ser, zinu.
Es nevaru tevi apturēt, kapteini.
Bet vai negribi braukt mājās?
Un, apžēliņ, ja nu kāds ir nopelnījis braucienu uz Floridu, tad tas esi tu.
Nu, ser.
Laikam es...
Šonss un Helmiks.
Kā es varētu naktīs gulēt, zinot, ka tieku mājās,
kamēr viņiem uzdevumu skaitu pēkšņi palielina?
Un tad es...
Es nevaru iedomāties, ka manā vietā stātos kāds zaļknābis.
Un tad pirmajā uzdevumā iedzītu nāvē sevi un savu ekipāžu.
Tad viņu aizvietotu ar nākamo -
atkal un atkal, un atkal.
Nē, ser.
Es nevaru doties mājās.
Vēl ne.
Kamēr darbs nav padarīts.
Tā vai citādi.
Skaidrs.
Nu, es uzskatu, ka tev vismaz jāpieņem lēmums,
pamatojoties uz visu pieejamo informāciju.
Ģenerālis Dūlitls licis radikāli mainīt aviācijas stratēģiju.
Iebrukums nenotiks un nevar notikt, kamēr netiks iznīcināta Luftwaffe
un mums nebūs pilnīgs pārākums gaisā.
Un tagad mēs to varam paveikt ar jaunajiem P-51,
kas ir pārāki par ikvienu lidaparātu, ar ko Luftwaffe var mums uzbrukt.
Bet, lai tos notriektu, mums tie ir jāpaceļ gaisā.
Ar bumbvedējiem kā ēsmu.
Mūsu bumbvedējiem.
Lūk, tāda ir stratēģija.
Tāds ir uzdevums. Ēsma.
Es saprotu.
Nu labi.
ATKĀRTOTA PIETEIKŠANĀS
R. ROZENTĀLS
Zini, 350. eskadriļai vajag jaunu komandieri.
Esi ar mieru?
Jā, esmu ar mieru.
Tad labi.
Paldies, pulkvedi!
NĀKAMAJĀ SĒRIJĀ
Ko mēs gaidām?
Mums jāsāk gatavoties tagad.
Žans tevi informēs par uzdevumu. Tu izbrauc rīt.
Es aptvēru visu ēku.
Kad mēs darīsim ko nopietnāku?
Plāni top.
Pēc dažām stundām sāksies iebrukums Eiropā.
Jūs to padarīsiet iespējamu.
Vai mēs esam Tuskegee vīri, ko?
Jā, tieši tā, ser!
Subalterna Vesgeita iedeva šo numuru, lai piezvanu.
Vai zināt citu valsti, kas ir labāka?
Un es zinu, ka tā ļoti cenšas kļūt tāda, kādai tai būtu jābūt.
Jūs te tā mokāties, ka šī izskatās pēc darba nometnes.
Tu esi nometnes jaunais karalis, un es stāvu ceļā?
Ko, nevari izturēt...
Simtiem lidmašīnu. Tūkstošiem vīru.
Tas bija kas neredzēts.
Tulkojusi Aija Apse