ROMOS PRIEMIESTIS, ITALIJA 1944 M. BIRŽELIO 1 D.
Kol Aštuntoji oro pajėgų grupė talžė vokiečius iš Anglijos bazių,
15-oji oro pajėgų grupė puolė juos iš bazių Italijoje.
Jai priklausė ir 99-oji Persekiojimo eskadrilė.
Jie buvo vadinami Taskigio aviatoriais.
„Bubble Blue“ kreipiasi į „Cap One“. Laukiame įsakymo.
Kursas?
Viena minutė ir 6 sekundės iki apšaudymo taško.
Pasiruoškite. Visi į eilę. Be pokalbių.
Atstumas geras. Bombos išmestos!
Septynios pataikė tiesiai į pastatą! Dvi – į transporto priemones!
Įrašysiu kaip tiesioginį smūgį.
PAGAL DONALDO MILERIO KNYGĄ
AŠTUNTA DALIS
500!
- Labanakt, Hitleri. - Taskigis! 500 misijų!
99-OSIOS 500 KOVINIŲ MISIJŲ
19 000 bučkių nuo Baisiojo Dvejeto.
Užbaigėme 500 Taskigio misijų.
- Yra ką švęsti, leitenante. - Kapitone, pone.
Atsipalaiduok, Aleksai. Atėjau tik pasveikinti tave.
Šauniai pasirodei, kaip visuomet.
Ačiū, pone.
Ar man teks panaudoti rytų kovos menus, kad priversčiau tave gurkštelėti to alaus?
Ne, pone.
Esi protingas vaikis, Aleksai.
Bet neleisk protui trukdyti džiaugtis.
Ne, pone. Tik...
Ei, vyručiai
Taskigiečiai pakilo Taskigiečiai vėl ore
Aukštai danguje Čia ir ten
Taskigiečiai pakilo Taskigiečiai vėl ore
„RAMITELLI“ ORO PAJĖGŲ BAZĖ, ITALIJA
Nesupraskite manęs klaidingai, kapitone.
Labai didžiuojuosi mūsų pasiekimais, bet...
kada gausime rimtesnės veiklos?
Sklinda kalbos, kad prisijungsime prie 332-osios naikintuvų grupės
misijoms Europos gilumoje.
Tikrai?
Planai jau paruošti.
96-oji po kelių dienų pasirodys Fodžoje.
Mūsų pirmoji misija virš Vokietijos. Kaip eskortas. Miunchenas.
P-40 tokiame aukštyje neskraido.
Nauji lėktuvai galėtų. P-51.
Turėk kantrybės. Pažiūrėsim.
O dabar atsipalaiduok.
Pasimėgauk.
Taip, suprantu...
Tik sunku, kai...
kai kiti mūsų vyrai jau ten.
Įvykdei visas misijas, Aleksai. Negraužk savęs.
Viskas savo laiku.
Bazės pilnos, devintas kėlinys.
Du išmetimai, trys geri ir vienas blogas metimai.
Njuhauseris meta suktą metimą!
Keleris užsimoja ir nepataiko, antras blogas metimas!
Taip užsimojo, kad vos nenuvirto!
Gordonas žengia kelis žingsnius atgal...
- Ei, Baki. - ...link bazės.
Bakai, čia vyksta rimtos rungtynės.
Mes su vyrukais norėtume sužinoti, koks rezultatas.
Viskas gerai, majore?
Taip. Kodėl turėtų būti blogai?
Tik klausiu.
Tik klausi? Tiesą sakant, viskas puiku.
Esu čia jau aštuonis mėnesius.
Įstrigęs, sušalęs ir valgau atliekas.
Laukiame, kad kažkas nutiktų, nors nenutinka.
Galėtų būti ir blogiau. Galėtume būti mirę.
Tau gal ir taip. Aš tą pakęsčiau.
Šito negaliu pakęsti.
Ko mes laukiame?
Visi galvojame, jog kažkas nutiks. Gal turime padaryti, kad nutiktų.
Kaip tie britai? Kuriuos nušovė?
Turime būti kantrūs.
1944 m. birželio 3 d. nuo 5.56 val. iki 5.57 val. ryto.
Trys dienos iki D dienos.
Paskutinė miego minutė per artimiausias 72 valandas.
OPERACIJŲ PATALPA
Mūsų užduotis buvo sunaikinti vokiečių gynybą Normandijoje
likus kelioms minutėms iki desantiniai laivai pasieks krantus,
o tuomet visą dieną bombarduoti vokiečių tiltus,
geležinkelius ir komunikacijos linijas šalies gilumoje.
Iš viso – apie 200 misijų, ir joms visoms reikėjo skrydžių planų ir žemėlapių.
24 valandos.
Po pirmosios nakties neatrodo, kad sunku.
Kova su miegu prasideda per antrus pusryčius antrąją dieną.
Stengiausi susisiekti su Sandra per kiekvieną pertraukėlę...
PARYŽIUS, PRANCŪZIJA
...bet nepavyko. Rodės, ji išnyko.
Dokumentus.
Dokumentus. Kur važiuojate?
Tik į darbą, pone.
33 valandos. Antrosios dienos popietė.
Nuo tada kavos nebeužtenka.
Turi pamiegoti, Krosbi.
Taip. Po to, kai baigsis misija.
- Nebegerk tablečių. - Taip, pamiegosiu. Pamiegosiu, daktare.
Po to.
Tik po vieną kas 12 valandų.
- Girdi mane, Krosi? - Ne. Taip. Ne, girdėjau, Rūkaliau.
Girdėjau.
60 valandų. Protas ima pokštauti.
Tu irgi tą girdi, tiesa?
Ką?
Nagi. Juk girdi. Tą tik, tik, tik, tik, tik...
Vos užbaigdavau vienos misijos maršrutą,
atnešdavo dar penkias.
Visi taikiniai buvo ypatingos svarbos.
Miego trūkumas, kava, vaistai, stresas, baimė, atskirtis.
Vien dėl to viską imi matyti kitaip.
Mane domina paauksavimas.
Apžiūrėjau visą pastatą.
Šaunuolė.
Gavome žinių iš traukinių stoties Lebek-Heluane.
Džinė supažindins su užduotimi. Išvyksi rytoj.
64 valandos.
Stengiesi išgyventi,
su kiekvienu atodūsiu, žingsnis po žingsnio.
Krosbi?
Krosbi! Turi pamiegoti.
Ne, ne. Ne, man viskas gerai. Aš tik...
- ...trumpą ataskaitą. - Į lovą, Krosbi. Tai – įsakymas. Dabar.
Negaliu, Džekai.
- Krosbi! - Man viskas gerai. Tikrai.
Turiu užbaigti kelis dalykus...
Hari!
Atsargiai.
Sėskit.
1944 M. LIEPOS 6 D. D DIENA
Tiems, kurie pirmąkart matote mano veidą, pasakysiu, kad esu jūsų naujasis vadas.
Mano vardas – Džefris.
Pulkininkas leitenantas Benetas sugrįžo į 395-ąją eskadrilę,
tačiau pokyčiai, įsigalėję jam vadovaujant, išlieka.
Rouzi.
Ačiū, pulkininke.
Vyručiai, jei iš visiško stoties uždarymo
ir kelių tūkstančių laivų gaudesio dar nesupratote,
žinokite, kad už kelių valandų prasidės invazija į Europą.
Duosite paskutinių patarimų, pone?
Ne. Neduosiu paskutinių patarimų, nes dar pasimatysime.
Aišku?
Tiesiog pakilkite, atlikite savo užduotį ir nusileiskite,
ir tada jūs man dalinsite patarimus.
Kiekvienas skrydis yra jūsų pamoka.
Viskas vyručiai. Įdėjom.
Ką gi. Stumiamės į priekį.
Štai taip. Išlaikyk spaudimą. Į priekį.
Štai taip, Simonsai. Spausk, nenustok.
Nieko sau. Taip sunkiai dirbate, jog atrodo, kad esame darbo stovykloje.
Įšalas atsileido, galime gauti medienos laužui maisto gamybai.
Pailsėkit. Nagi. Eime pažaisti beisbolo.
Vyručiai, norit pažaisti? Ne?
Einam, Merfi?
Nagi. Nuogaliai prieš Kauliukus. Ką pasakysit?
Nuogaliai bus svečių komanda. Nors ne.
Ne, visi mes – svečiai. Abi svečių komandos.
Taigi, bendru susitarimu, Kauliukai galės atmušti pirmi...
Ir padėti arba netrukdyti.
- O gal verčiau užsičiaupk? - Kas tau yra, po velnių?
Jei nesiruoši padėti, bent netrukdyk.
Tu esi naujasis lagerio karalius, ir aš tik trukdau?
Karalius Klivenas sako: „Beisbolo nebus.
Bus darbas ir nieko daugiau.“ Jis nori tik to.
Atleisk. Nagi.
Ne, dirbk. Dirbk. Tavęs laukia rąstgaliai,
- Rastų karaliau. Reikia dirbti. - Nagi. Stokis, pamišėli.
- Nagi. Stokis. - Ne, grįžk prie darbo.
- Stokis, kvaileli. - Atstok nuo manęs.
- Nustokit. - Kaip tau patinka?
Neatlaikysi? Vaje, neatlaikai...
Ei! Gana, bičiuliai.
Atgal į bazę!
Kas čia vyksta?
Atgal į baraką.
Rodos, vokietpalaikiai sulaukė blogų žinių.
Jie priartėjo, tiesa?
Taip manai?
Pasiekėme Vakarų Europą. Pagaliau.
Prašom, ponai.
- Vaje. - Į sveikatą, bičiuli.
Gerasis dieve, tikra gražuolė.
Ji tikrai graži, Džo. Sveikinu.
Ačiū, Makonai. Jos tėvas sutiko.
Susituoksime jos tetos kiemelyje, kai tik grįšiu.
Ir po to, po devynių mėnesių tapsi tėvu.
Būtent. Tikiuosi.
Dabar parodyk savo.
- Nori pamatyti mano meilę? - Nagi.
Gerai, štai.
- Dievulėliau. - Dabar matai,
10 hektarų pušynas.
Aukščiausios klasės medienos miškas. Sakė, atiteks man.
Tikrai?
Labas vakaras, kapitone.
Pulkininke Deivisai.
Už Miuncheną.
Negaliu gerti už misiją, kurioje praradome bent kelis bombonešius.
Kiekvienam naikintuvui teko 12 bombonešių.
Eskorte? Jie žinojo, kad buvome silpni.
Tai, jog praradome kelis bombonešius, yra didžiulė pergalė.
Vadovybė tikėjosi žymiai didesnių nuostolių.
Vadovybė nežino, ko tikėtis.
Kas išties įmanoma.
Apsižvalgyk aplink, Lorensai. Matai tą patį, ką ir aš?
Matau grupę didžių pilotų, kurie grįžo iš savo pirmosios misijos Vokietijoje.
Kurie nekantrauja skristi dar kartą.
Grupę vyrų, kurie atsidūrė už tūkstančių kilometrų nuo namų,
kurie pagaliau pasijuto amerikiečiais.
O aš matau per daug antrųjų leitenantų. Pirmųjų leitenantų.
Vien dėl šių misijų tie vyrai jau turėtų būti kapitonais, majorais.
Ir mes abu žinome, kodėl taip nėra, ir kodėl galbūt niekuomet nebus.
Prieš vėją nepapūsi, pulkininke.
Mes tik stengsimės eiti teisingu keliu.
Ten, kur dangus giedresnis.
Už geresnę ateitį.
Ei, Danielsai.
Mums reikia ketvirto žmogaus.
Žaisim poromis ar po vieną?
Kaip manai?
Galvojau, niekad nepabusi.
Šūdas.
Kiek valandų?
7.30 val.
7.30?
Šūdas, dar yra laiko.
Dar yra laiko! Kur mano prakeiktos kelnės? Kelnės.
Kelnės! Kur mano kelnės, po velnių?
Nagi, po velnių!
7.30 val. šeštadienio ryto, Krosi.
Tu miegojai tris dienas.
Šūdas.
Ką praleidau?
BARZDASKUTYS
Krosi, daug praleidai.
Skridau vienas į tris misijas, bet nieko... pirmosiose dvejose nieko nemačiau.
Ir tuomet debesys išsisklaidė.
Ir...
Nieko panašaus nebuvai matęs.
Šimtai lėktuvų.
Tūkstančiai vyrų.
Trečią kartą tądien mes sprogdinome tiltus, geležinkelius,
komunikacijos centrus,
kad vokiečiai negalėtų gauti pastiprinimo.
O geriausia, žinai, kas?
Ore nebuvo nė vieno Liuftvafės naikintuvo.
Dangus buvo mūsų.
Visur, kur tu nubraižei, Hari.
Ar mano bebaimių didvyrių istorijų tau nepakanka, kapitone Marvelai?
Tiesiog...
Negaliu patikėti, kad praleidau.
1944 M. RUGPJŪTIS DU MĖNESIAI PO D DIENOS
...Raudonoji armija peržengė Vyslos upę...
Kur yra Vyslos upė?
Vysla?
Vysla...
Čia.
- Tai kiek, 700 km? - Ne, mažiau.
Man atrodo gana toli.
Taip, bet dabar jūs jau čia, beveik Paryžiuje.
Didžiausias Hitlerio košmaras – karas dviem frontais.
O mes – tarp jų.
Vokietpalaikiai mus išskers pasitraukdami.
Mes be kovos nepasiduosime.
Turime pasidaryti daugiau ginklų. Kokius tik galime.
Yra ir kitas scenarijus.
Jie prievarta mus išvarys iš čia dar prieš tai, kol rusai mus išlaisvins.
Nugrūs mus į Reicho gilumą, pavyzdžiui, Bavariją.
Karo kaliniai naudojami mainams.
Bet kaip tai daroma?
Šitaip.
Turime pradėti ruoštis dabar.
Konservuoti maistą, ruošti vyrus.
Viskas, ką darysime nuo šios akimirkos,
bus pasiruošimas visiems trims scenarijams.
Masinei egzekucijai, priverstiniam perkėlimui arba įnirtingam mūšiui.
Jėzau.
Jei atsiimtume pakrantę...
Ponai, vyksite į Prancūziją.
Dėmesio!
Sėskitės.
Operacija „Dragoon“ bus vykdoma po trijų dienų.
Ji bus įmanoma tik jūsų misijos dėka.
ŠIOS DIENOS TAIKINYS
Marselis.
Sen Tropezas.
Tulonas.
Visi jie yra svarbiausi taškai mūsų ateinančioms pajėgoms.
Mes turėsime daugiau žmonių, bet jei, tik jei
sunaikinsime jų akis.
Vokietijos radarų aptikimo sistemos yra sumontuotos čia.
Mes jas sunaikinsime iš lėktuvų, žemai nusileisdami.
- Taip? - Pulkininke, pone,
Tulonas yra už 762 km,
tad į abi puses susidarys virš 1500 km.
Maksimali kuro talpa P-51 bombonešiui leidžia nuskristi tik 1600 km.
Ir tai, žinoma, neįskaičiavus
oro pasipriešinimo koeficiento bei papildomo amunicijos svorio,
kurie abu bus kintami
ir tikrai padidins degalų sąnaudas.
Taigi, su išmetamomis talpomis,
sakykime, pasiektume, kiek, 2200 km,
tačiau tuomet ir svoris gerokai padidėtų.
Ir jei išmesime talpas po operacijos, atsikratysime gal tonos su tupučiu,
tačiau vis tiek liks dar keli šimtai kilometrų, pone.
Jūs teisus, leitenante Makonai.
Rizika didelė.
Bet tai nėra neįmanoma.
Išnaudosite sparnų talpas, iki paskutinio lašo.
Ir stengsitės grįžti į draugišką teritoriją.
Duosime jums dokumentus,
tad jei vokiečiai nesučiups jūsų, vos tik nusileisite,
galėsite būti kitais žmonėmis.
Įsiliesite tarp gyventojų.
Sėkmės įsilieti.
Mes iš Taskigio ar ne?
Taip, pone!
- Ar atliksime užduotį? - Taip, pone.
Tuomet imkimės darbo.
Prašau, pone.
Ačiū, seržante.
- Vardas? - Barelas. Štai čia.
Fronto kraštas gana greitai juda per kalnyną.
Sekit laiką.
Mums pavyks.
Viskas – matematika.
Ką gi, vyrai! Meskit talpas! Meskit talpas!
Supratau, leitenante Makonai.
Po galais.
Vadas eskadrilei. Laikykitės kurso.
Kas nutiko tavo talpoms, Vestbruke?
Liepiau išmesti.
Jos neatsiskiria.
Ką gi, Vestbrukai, aš su tavim. Ką nors sugalvosime.
Mes tavęs nepaliksime, vaiki.
Vestbrukai, stipriai laviruok.
Laviruok! Pažiūrėk į mane. Nagi. Mesk!
Stipriau stumk, vaiki. Nagi.
Stumiu!
Kaip aš, kaip aš. Gerai?
Pavyko!
Viskas.
Ei!
Šaunuolis, vaiki. O dabar atlikim užduotį.
Ką gi, vyručiai. Grįžkime į rikiuotę.
Supratau, Makonai.
TULONAS, PRANCŪZIJA
Ugnies siena. Jie žino, kad atskrendam.
Niekas nesakė, kad bus lengva.
Ne tam tiek toli skridau, kad nepamėginčiau. Nagi.
Tikėjausi, kad taip pasakysi.
Gordonai, vesk.
Vestbrukas viduryje, aš – iš paskos.
Dabar mesk.
Užkurkit jiems pragarą, vyručiai.
Į mane pataikė!
Nešdinkis iš ten, vaiki. Vestbrukai, turi iššokti. Šok!
Ne!
Ne. Gordonai, nešdinkis! Šok!
O, ne. Tu už tai sumokėsi.
Atveskite juodaodžius su kitais.
Čia gerai.
Sakiau, kad mačiau dar vieną parašiutą.
Jie ir jus visus pričiupo, ką?
Kas čia?
Antrasis leitenantas Aleksandras Džefersonas.
Nusileidau už kokių 50 km nuo čia.
Atrodai prastai.
Ne, ne.
Kaskart pajudėjęs aš netenku sąmonės.
Turbūt susižeidei kaklą.
Pažiūrėkim, ką galim tau padaryti.
Kas ten?
Naujasis komendantas?
Sargybinis sakė, kad ką nors atsiųs.
Kai tik mūsų vyrai nusileido Prancūzijoje, išėjo įsakymas.
Visoms karo belaisvių stovykloms vadovaus SS.
Daug jų reikės.
Manai, jie tik nori mus įbauginti?
Tikėkimės.
SS pavers mūsų gyvenimą pragaru.
Taip.
Turime paruošti vyrus.
Negražiai atrodys prieš mūsų vokiečių šeimininką, ar ne?
Turime paruošti šiuos vyrus kovai.
Neaišku, ką darys tie vokietpalaikiai.
Jei visi treniruosimės, auginsim raumenis,
jie gali pastebėti.
Bet rąstų nešiojimas pasiteisintų.
Visi pamėginome.
Tai tikrai sunkus darbas.
Taip sustiprėsime, kad galėtume pasipriešinti.
Dirbsim pasikeisdami.
Jei darysime tą nuosekliai, po kelių mėnesių
būsime pasiruošę kovoti.
O vokiečiai nieko neįtars.
Sakysime, kad renkame medieną žiemai.
Be to, daugiau medienos, daugiau ginklų.
Sėskit, leitenante.
Gražus laikrodis.
„DULAG LUFT“ KARO BELAISVIŲ TRANZITINĖ STOVYKLA
FRANKFURTAS, VOKIETIJA
Turiu jums padėkoti.
Mano mėgstamiausios.
Tačiau rašiklį pasiliksiu.
Taigi, kaip reikalai valstijose?
Aleksandras Džefersonas, antrasis leitenantas, 0819461.
Nebūkime tokie oficialūs, Džefai.
Jaučiu, kad tave suprantu.
Tavo tėvas daugiau nei 10 metų dirbo „Elijah McCoy Manufacturing Company“,
rinko pneumatinių stabdžių tepalines.
Jis uždirbdavo 17 dol. per mėnesį.
Nenuostabu, kad pasirinkai chemiją.
Mes, vokiečiai, labai vertiname mokslininkus.
Nors neabejoju, kad tave pasamdytų ir daug Amerikos laboratorijų.
Tualetų valytoju.
Taigi, kas buvo jūsų taikinys tą dieną?
Ričardas D. Makonas, antrasis leitenantas, 0821916.
Kaip susižeidei kaklą?
Ar skauda?
Antrasis leitenantas, 0821916.
Dievinu džiazą.
Vis dar pamenu savo apsilankymą Rojaus slėnyje Detroite.
Turbūt žinai.
Aleksandras Džefersonas, antrasis leitenantas, 0819461.
Kaip vadinasi ta vieta Los Andžele, kur priversti gyventi juodaodžiai?
Taip. Votsas.
Tos vietos man pažįstamos.
Kodėl kovoji už šalį, kuri su tavimi taip elgiasi?
Ar žinote geresnę šalį?
Žinau,
kas negerai mano šalyje.
Ir žinau, kad ji labai stengiasi
tapti tokia, kokia ji nori būti.
Ir kai sugrįšiu...
Padėsiu jai tą žymiai greičiau padaryti.
Gal juokaujat?
Tikiuosi, parodėt jiems.
Jūs juos pažįstat?
- Pasakykit naujienas! - Ei!
Ei, žiūrėkit. Raudonosios uodegos.
Iš kokio jūs pulko?
Sakau jums. čia – Raudonosios uodegos.
Kokios naujienos? Ei!
Jie visi iš kitur!
- Iš kur jūs? - Iš kur jūs atvykot?
Nusileido skrisdami virš Berlyno.
Atrodau kaip suknistas luošys.
Atrodai kaip suknistas kareivis.
Ką mes čia darom?
Kiek jų gavo?
Ei, Raudonosios uodegos.
Žinokit, jūs tiek daug kartų išgelbėjot mūsų uodegas.
Iš kurio jūs dalinio?
332-o.
Leiskit padėti.
Aš iš šiaurinės dalies.
- Ačiū. - Taip. Eikit su mumis.
Mes tave sutvarkysim.
Ką turim?
- Nagi. Pirmyn. - Vaje, kas čia?
Po galais, Merfi.
Antrasis leitenantas Aleksandras Džefersonas, 332-oji Naikintuvų grupė.
Antrasis leitenantas Ričardas D. Makonas, 332-oji.
Ponai, sveiki atvykę į rojų.
Žaidžiam bridžą, leitenante.
Gerai, kur baigėm?
Ne, dabar tu dalini.
- Aš ką tik dalinau ir laimėjau. - Gerai.
Ką gi. Pažiūrėkim, kiek dar dūmo pavyks iš tavęs ištraukti.
Jėzau. Pirmyn.
- Žaidi, Merfi? - Ne.
Gerai, jam nedalink.
Tu daug užsibrėžei. Ir puikiai susitvarkei.
Padarei daugiau nei reikėjo, Krosi.
Dėkoju, pone.
PULK. T. S. DŽEFRIS JAUN.
Todėl gausi laisvą mėnesį.
Jūs... Norit pasakyti, atostogų?
Nuo rytojaus.
Atleiskite, kad klausiu, pone, bet gal galiu rinktis?
- Nes jaučiu, kad... - Paklausyk, Krosbi.
Mums reikia, kad būtum kupinas jėgų.
Reikia, kad gerai paatostogautum.
Tikrai pailsėtum. Esi mums per daug svarbus.
Ar aišku?
Taip, pone.
Gal paaiškintumėte, kas čia skambina?
Kaip jau aiškinau tris kartus trims žmonėms, kurie atsiliepė,
aš esu draugas.
Skambinu jau kelias dienas.
Subalternė Vesgeita davė man šį numerį, kad su ja susisiekčiau.
Kapitonė Vesgeita šiuo metu nepasiekiama, pone.
Kapitonė?
Gerai, ar ji išėjo papietauti? Ar jos nebus ilgesnį laiką?
- Negaliu pasakyti, pone. - Gerai, tai gal galite perduoti jai, kad...
Perduokite, kad išvykstu namo atostogų,
ir kurį laiką nebūsiu Londone.
Aš perduosiu jūsų žinutę, pone.
Ačiū.
Dviguba spygliuota viela,
sargybinių bokštelis kas 50 metrų ir šunys.
Pabėgti iš čia, mano nuomone, neįmanoma.
Su geru planu nė nereikės bėgti.
- Nežinau, Bobai. - Sakau jums, gali pavykti.
Net jei gausime mašiną, tuo dar galiu patikėti,
net jei pavyks įkalbėti vieną iš tų baltaodžių vyrukų vairuoti...
Du. Turi būti du.
Vokietpalaikiai visad važinėja po du.
Gerai, taigi turime automobilį,
du baltaodžius su nacių uniformomis,
bet vis tiek mums prireikė keturių dienų atvažiuoti iš Frankfurto.
Taip, ir pusę kelio vykome traukiniu.
Klausiu, nes reikės pasipildyti degalų.
Juk negalėsime užsukti į kokią karo belaisvių stovyklą užsipilti.
Važiuosime, kol baigsis degalai, o nuo ten eisime pėsčiomis.
Per tris dienas turėtume pasiekti draugišką teritoriją.
Aleksas sudėliojo planą.
Ką apie juos manai?
Nieko nemanau.
Gal vertėtų.
Tavo svajonių mergina, ką?
Ne, ne mano.
Ne, mano svajonių mergina – 157 cm.
Su ryškiais klubais.
Oda – kaip pas Leną Horn.
Ir šią minutę, būtent šią minutę, leitenante,
ji pabučiuoja į kaktą savo paskutiniam išeinančiam penktokui
ir išbėga, kad spėtų į 54-ą autobusą,
kuris važiuoja į Mariono gatvę nr. 650,
ir ten pareigingai žiūri ir laukia prie savo lango
- savo išrinktojo. - To tikiesi.
Taip, tikrai tikiuosi.
Tai...
Tai tik dar vienas šlapias kalinio Ternerio iš 112 sapnas.
Tik žiūrėk, kad jie sumokėtų „Old Golds“ cigaretėmis,
nes šitos – nieko vertos.
Šiaip ar taip...
Gal ir vertėtų padėlioti strategiją su tuo majoru.
Baku.
Bičas tau neištarė nė dviejų žodžių, kai atėjai.
O tu jį myli.
Skraidei su P-51 naikintuvu?
P-39, P-40, P-47, P-51, AT-6.
AT-6. Treniravausi su AT-6.
Galingas žvėris.
P-51 naikintuvai skrenda žymiai lygiau.
Lengva pereiti.
Žinai, iš pradžių norėjau būti naikintuvo pilotu.
Bet tuomet įsimylėjau tuos dičkius.
Taip, aš nuo pat vaikystės konstravau modeliukus.
Visus įmanomus modelius.
Tačiau mano šedevras, tikras šedevras
buvo „Supermarine Spitfire“
su dviem plūdurais ir metro ilgio sparnais.
Piešiau lėktuvus, žiūrėdamas į jų nuotraukas laikraščiuose.
Nieko sau.
Taip.
Ką čia skaitai?
Istoriją apie menininką.
Jis paaukojo viską, siekdamas savo svajonės.
BILIETAS Į VIENĄ PUSĘ, REICHAS
Tu nupiešei?
Taip, pone.
Ar mastelis tikras?
Daugiau mažiau.
Tik be aukščio nuorodų.
Nieko sau.
Žinai, mums praverstų tavo pagalba.
Mums?
Esame grupelė, kuri dėlioja tolesnius veiksmus ir galimus scenarijus.
Negalime sėdėti kaip atviri taikiniai.
Taip, pastebėjau naujus sargybinius.
Taip, aš turiu planą, kaip juos įveikti.
Ir ką man reikės daryti?
Štai ką.
Mums reikia brėžinių, kaip iš čia ištrūkti.
Tą pirmąją dieną visi vyrukai žiūrėjo į jus.
Jūsų žodis buvo paskutinis.
Kodėl neprieštaravote, kad miegosime aštuntoje?
Sakykim, bent jau žinojau, kad nesate šnipai.
Kaip ironiška.
Geilas Klivenas, majoras, 100-oji Bombonešių grupė.
Visi mane vadina Baku.
Antrasis leitenantas Aleksandras Džefersonas, 332-oji Naikintuvų grupė.
Gali mane vadinti Aleksu.
Dabar Džonas jums pademonstruos.
Paduokite dokumentus ir iškart čiupkite už riešo.
Tada – smūgis tiesiai į smilkinį.
Čia arba čia. Kad iškart išjungtumėt.
Viskas, bičiuliai. Žiūrėkit kampą. Centruokit.
Tokiu būdu jūsų svorio centras turi didesnį svertą.
...jei abejojate. Nes tie rąstgaliai pakels viską aukštyn, aišku?
Nepakenks, jei pjaustysime.
Eis tiesiai į kaklą, aišku?
Tuomet pastumsite į priekį ir perrėšite gerklę.
Supratot?
ŠTUTGARTAS
Žinutė nuo damos, kviečia susitikti viešbutyje, pone.
Gerai. Ačiū.
Labanakt, pone.
Sandra.
Sandra?
Išeik arba aš įeisiu.
Sandra.
Atleisk, Krosi.
Mane ir vėl iškvietė.
Gal taip bus geriau.
Tu priklausai Džinei, o mums vis dar reikia laimėti karą.
Visad mielai prisiminsiu laiką, kurį praleidome drauge.
Myliu, Sandra.
Kada iškeliausi?
Rytoj ryte.
Keturios savaitės Niujorke.
- Dieve, kaip tau pavydžiu. - Tikrai?
Žinai, sakiau pulkininkui Džefui, kad nenoriu išvažiuoti.
Tau bus tik į gera.
Ką tai turėtų reikšti?
Tai reiškia, kad manau, jog tau tai bus į gera.
Nekantrauji pamatyti Džinę?
O jei nebebus taip pat?
Niekas nebebus taip pat, Krosi.
Niekas.
Niekuomet.
Tokia tiesa.
Ačiū.
...Rusijos Raudonosios armijos fronto.
Jėzau Marija.
Rusai pasiekė Vokietiją.
Rytų Prūsiją.
Kiek, Bakai?
Šviesas išjungt.
Jie netoli.
Labai netoli.
KITOJE SERIJOJE
Žygiuojam, žygiuojam!
Tie kvailiai davė mums 30 minučių. Tada išeisime.
Negalvoji pabėgti, ar ne?
Tik ne tokiame šaltyje.
Turi minčių, kur esame?
Niurnberge.
Esame pačioje jų tėvynės širdyje, vyručiai.
„Tas, kas kaunasi su monstrais, turi stengtis pats netapti monstru.“
Taip, tai privertė mus negražiai elgtis.
Tai, ką daro tie žmonės...
Ne, jie to prisiprašė.
Aš prisijungsiu. Pabėgsime šiąnakt.
Eik. Aš už tavęs.
Nešaukit. Eik, Bakai. Eik.
Išvertė Akvilė Katilienė