UTKANTEN AV ROMA I ITALIA 1. JUNI 1944
Mens 8. flystyrke angrep tyskerne fra baser i England,
slo den 15. flystyrke til fra baser i Italia.
Den 99. jagerskvadronen tok del i den innsatsen.
De var kjent som Tuskegee-flygerne.
Bubble Blue til Cap One. På din ordre, sir.
Retning?
Ett minutt, seks sekunder unna Point Foxtrot.
Forbered til siste etappe. Linje akterut. Hold radiolinjen åpen.
Kommer innenfor rekkevidde. Bomber slippes!
Sju direkte treff på bygget! To treff på kjøretøy!
Noter direkte treff.
BASERT PÅ BOKA AV DONALD L. MILLER
500!
- Natta, Hitler. - Tuskegee, baby! 500 tokter!
99. GRUPPE 500 KAMPOPPDRAG
Med 9 000 kilo kyss fra Den grusomme duoen.
500 Tuskegee-tokter under beltet.
- Grunn til å feire, løytnant. - Kaptein.
Slapp av, Alex. Jeg kom for å gratulere deg.
- Utmerket innsats der ute, som alltid. - Takk, sir.
Må jeg stille deg for krigsrett så du skal drikke?
Nei, sir.
Du er smart, Alex. Men ikke la smart være gledens fiende.
Nei, sir. Det er bare...
Hi ho, men
Tuskegee's up Tuskegee's up again
Straight into the sky There and then
Tuskegee's up Tuskegee's up again
RAMITELLI FLYBASE I ITALIA
Misforstå meg rett, kaptein. Jeg er stolt av det vi har utrettet, men...
Når skal vi få se skikkelig action?
Det er snakk om at vi blir med 332. gruppe på tokter lenger inn i Europa.
- Er det sant? - Planer er iverksatt.
Den 96. gruppen skal inn i Foggia om noen dager.
Skal fly vårt første tokt over Tyskland. Eskortetur. München.
P-40-fly takler ikke slike høyder.
Nye fly, sannsynligvis. P-51.
Bare vær tålmodig. Vi får se.
- I mellomtiden må du slappe av. Kos deg. - Ja, jeg vet det...
Det er bare vanskelig når... noen av gutta våre allerede er der ute.
Du har ikke mislyktes, Alex. Ikke bli utbrent nå.
Alt til sin tid.
Baser fulle, første halvdel. To ute, tre baller, én strike.
Newhouser leverer en skruball!
Stort bomskudd fra Keller på andre strike!
Det slaget fikk ham nesten til å fly. Gordon tar et par skritt tilbake...
- Bucky. - ...mot basen.
Stor kamp på gang, Buck.
Jeg og gutta lurte på hva stillingen er.
- Går det bra, major? - Ja. Hvorfor skulle det ikke gå bra?
Jeg bare spør.
Du bare spør? Det går kjempebra, helt ærlig.
Jeg har vært her i åtte måneder. Fortsatt fanget, kald og eter rester.
Vi venter på at noe skal skje, selv om det ikke gjør det.
Det kunne vært verre. Vi kunne vært døde.
Kanskje for deg. Det kunne jeg holdt ut. Dette holder jeg ikke ut.
Hva venter vi på? Hva?
Kanskje vi må få noe til å skje.
Som de britene? Dra for å bli henrettet?
Vi må være tålmodige.
Kl 05:56 til 05:57, 3. juni 1944. Tre dager til D-dagen.
Det siste minuttet med søvn jeg får på 72 timer.
HOVEDKVARTER
Jobben vår var å bombe tyske forsvarsverker i Normandie
minutter før landgangsfartøyene nådde stranda,
og bruke dagen på å treffe tyske broer,
jernbaner og kommunikasjonslinjer lenger inn i landet.
Rundt 200 oppdrag totalt, som alle trengte flygeplaner og kart.
Tjuefire timer.
Den første natta lurer deg til å tro at det blir lett.
Den andre frokosten på den andre dagen, det er da kampen begynner.
Jeg prøvde å kontakte Sandra...
PARIS I FRANKRIKE
...men jeg fikk ikke tak i henne. Hun hadde forduftet.
Papirer.
Papirer. Hvor skal du?
På jobb.
Trettito timer. Andre ettermiddag på den andre dagen.
Når kaffe ikke lenger er nok.
- Du må sove, Crosby. - Ja. Når oppdraget er over.
- Ikke ta flere piller. - Jeg skal det, doktor.
- Etterpå. - Bare én hver 12. time.
- Hører du meg? - Jeg hører deg, Smokey. Jeg hører deg.
Seksti timer. Hjernen narrer deg.
- Du hører det, sant? - Hva da?
Kom igjen, du hører det. Det er den tikkingen...
Hver gang jeg var ferdig med ruten til ett tokt, fikk jeg fem til i hendene.
Alle mål var av høy prioritet.
Søvnmangel, kaffe, stimulerende midler, stress, frykt, dissosiasjon.
Et dop i seg selv.
Jeg er interessert i forgylling.
- Jeg sjekket hele bygget. - Bra jobba.
Vi har mottatt nytt fra en togstasjon i Le Bec-Hellouin.
Jean forteller om oppgaven din. Du drar i morgen.
Sekstifire timer. Du prøver bare å overleve,
pust for pust, steg for steg.
Crosby?
Crosby! Du må sove.
Nei, nei, nei. Det går bra. Jeg må bare...
- ...brifingen. - Legg deg. Det er en ordre.
Jeg kan ikke.
- Crosby? - Det går bra. Virkelig.
Bare et par ting til jeg må gjøre...
Harry! Pass opp.
Sitt.
6. JUNI 1944 D-DAGEN
Dere som aldri har sett trynet mitt før: jeg er deres nye sjef, Jeffrey.
Oberstløytnant Bennett skal tilbake til 395. gruppe,
men endringer gjort under hans kommando vedvarer.
- Rosie. - Takk, oberst.
Gutter, om den nedstengte stasjonen
eller lyden av et par tusen fly som venter ikke sa dere noe,
er vi kun få timer unna invasjonen av Europa.
Noen siste visdomsord, sir?
Nei, jeg har ingen siste ord, for jeg skal se deg igjen. Ok?
Bare ta av, gjør jobben din, land,
og så skal du gi meg noen visdomsord.
Hver flytur er sin egen lekse.
Det var det, gutter. Nå kommer det.
Nå skjer det saker.
Der, ja. Legg på press. Det kommer.
Der ja, Simmons. Press på.
Jøss. Ser ut som en arbeidsleir, slik dere tosker slaver i vei.
Nå som bakkejorden er løsere, kan vi finne ved.
Ta en pause. La oss spille ball.
Gutter, vil dere spille ball? Hæ? Ikke det?
Ball, Murph? Kom igjen. Hud mot Bein. Hva sier dere?
Hud kan være bortelaget. Eller, nei.
Nei, alle er borte. Begge er bortelag.
Bein kan ta første slaget etter gjensidig avtale...
- Bidra eller gi deg. - Bare hold kjeft.
Hva er galt med deg?
Hjelp eller stikk.
Du er den nye leirkongen, og jeg er i veien?
Kong Cleven sier nei til ball.
- Bare jobb. Det er alt han vil. - Beklager. Kom igjen.
Nei, nei. Du har en stump å dra ut,
- Kong Stump Stumpedi Stump. - Opp.
- Opp med deg. - Nei, bare jobb.
- Opp, din tulling. - Gå vekk.
- Kom deg vekk. - Hva med nå?
Takler du det ikke? Takler ikke...
Hei! Det holder, gutter.
Tilbake til basen!
Hva skjer?
- Tilbake til brakkene. - Tyskerne må ha fått dårlig nytt.
De må ha landet.
Tror du det?
Vi er i Vest-Europa. Det skjedde endelig.
Vær så god.
- Dæven. - Skål, da.
Gud, hun er skjønn.
Hun er vakker, Joe. Gratulerer.
Takk, Macon. Pappaen sa ja. Vi gifter oss hos tante når jeg er hjemme.
- Du blir far ni måneder etter det. - På dagen. Jeg håper det.
Vis meg din.
- Vil du se dama mi? - Få se, da.
Ok. Her.
- Du godeste. - Det er hundre mål med virakfuru.
Prima tømmer også. Han sa han skulle holde det av til meg.
Sier du det?
- God kveld, kaptein. - Oberst Davis.
For München.
Jeg skåler ikke for tokter med tap av selv noen få bombefly.
Vi var 12 bombefly for hver jager. På eskortetur? De visste vi var for få.
Å kun miste noen få bombefly er bra.
Ledelsen forventet større tap.
De vet ikke hva de skal forvente. Hva som er mulig.
Se deg rundt, Lawrence. Ser du det jeg ser?
Stolte piloter som fløy sitt første tokt over Tyskland
og klør etter å dra tilbake.
Menn, tusenvis av kilometer hjemmefra, som endelig føler seg som amerikanere.
Og jeg ser for mange fenriker. Løytnanter.
Disse mennene burde vært kapteiner nå. Majorer.
Vi vet hvorfor de ikke er det og kanskje aldri blir det.
Kan ikke endre været. Vi får bare bli bedre til å tråkke nye stier.
- For blåere himmel. - Skyfri himmel.
Daniels.
- Vi trenger en til. - Partner eller cutthroat?
Hva tror du?
- Lurte på om du noen gang ville våkne. - Faen.
- Hva er klokka? - 07:30.
07:30?
Det er fortsatt tid. Det er fortsatt tid! Hvor er buksa mi, for pokker?
Bukser! Hvor er buksa mi?
Kom igjen, da!
07:30 på lørdag morgen, Croz.
Du har sovet i tre dager.
Faen. Hva gikk jeg glipp av?
BARBERER
Det var så mye.
Jeg dro ut på tre kampoppdrag, men så ingenting de første to.
Og så delte skyene seg.
Og... du har aldri sett maken.
Hundrevis av fly. Tusenvis av menn.
For tredje gang den dagen angrep vi broer, jernbanegårder,
kommunikasjonssentre,
så tyskerne ikke skulle kunne hente inn forsterkninger.
Og det beste? Det var ikke en eneste Luftwaffe-jager i lufta.
Himmelen var vår.
Alt takket være rutene dine, Harry.
Er mine heroiske fortellinger ikke heroiske nok, Captain Marvel?
Bare...
Tenk at jeg gikk glipp av det.
TO MÅNEDER ETTER D-DAGEN
...Den røde armé krysset Vistula-elva...
- Hvor er Vistula-elva? - Vistula-elva?
Vistula, Vistula...
Det er her.
- Er det 725 km unna? - Nei, mindre.
Virker ganske langt for meg.
Ja, men nå er våre menn her, straks i Paris.
Hitlers verste mareritt: krig på to fronter.
- Med oss imellom. - Tyskerne slakter oss før de lar oss gå.
Vi gir oss ikke uten en kamp. Vi må lage flere våpen. Hva enn vi kan.
De kan også tvangsmarsjere oss ut herfra før russerne kan sette oss fri.
Ta oss lenger inn i Riket, for eksempel til Bayern.
Alle krigsfangene er et pressmiddel.
- Men hvordan ville de gjort det? - Sånn.
Vi må begynne å forberede oss. Spare rasjoner og komme i form.
Alt vi gjør må være for å forberede oss på alle tre muligheter.
Massehenrettelse, tvangsmarsj eller kamp.
Satan.
Om vi tar tilbake kysten...
- Det blir Frankrike. - Giv akt!
Sitt.
Operasjon Dragoon finner sted om tre dager.
Oppdraget deres gjør den mulig.
DAGENS MÅL
Marseille. Saint-Tropez.
Toulon.
Kritiske landingspunkt for våre innkommende styrker.
Vi vil ha nok menn til å stå imot, men hvis, og bare hvis,
vi utsletter øynene deres. Tyske radar- sporingssystemer er installert langs her.
Vi skal ødelegge dem med aggressive lavangrep i etapper.
- Ja? - Oberst, sir?
Toulon er 762 km unna,
og det er 1 524 km tur/retur.
Maksimal drivstoffrekkevidde på våre P-51-fly er bare 1 609 km.
Det er før man tar i betraktning luft- motstandskoeffisient pluss lastvekt,
hvor begge variabler vil forårsake raskere drivstofforbrenning.
Slipptankene kan øke rekkevidden til 2 213 km,
men det øker også vekten betydelig.
Om vi dropper tankene etter toktet, så mister vi rundt 1 000 kg,
men vi vil fortsatt komme til kort med noen hundre km.
Du har rett, løytnant Macon. Dette vil være på hengende håret.
Men det er ikke umulig.
Dere bruker hver dråpe i vingetankene. Prøv å nå alliert territorium et sted.
Vi skal gi dere ID-kort, så om tyskerne ikke tar dere når dere lander,
kan dere være en annen. Dere vil kanskje kunne gå i ett med befolkningen.
Lykke til med det.
- Er vi Tuskegee-menn eller hva? - Sir, ja, sir!
- Får vi jobben gjort? - Sir, ja, sir.
Så la oss ta hånd om det.
- Vær så god. - Takk.
- Navn? - Burrel. Her.
Frontkanten flytter seg raskt over fjellene.
Bare timing. Vi får det til.
Det er bare matematikk.
- Greit, menn. Dropp tankene! - Mottatt, løytnant Macon.
Pokker.
Leder til skvadron. Hold kurs. Hva skjer med tankene dine, Westbrook?
- Dropp, sa jeg. - Tankene vil ikke droppe.
Greit. Vi skal finne ut av dette. Vi skal ikke forlate deg.
Westbrook, du må riste godt på den.
Rist! Se nå. Kom igjen. Rist!
- Du presser ikke hardt nok. - Jeg presser!
Gjør som meg. Ok?
- Klarte det! - Sånn, ja.
Hei!
Bra jobba, gutt. La oss få det gjort.
Gutter, vi går tilbake til formasjon.
Mottatt.
- Artillerivegg. De vet vi kommer. - Det er aldri enkelt.
Jeg kom ikke helt hit bare for å la være å prøve.
- Jeg håpte du ville si det. - Gordon, du leder.
Westbrook i midten, jeg følger etter. Dropp inn her.
Kjør på, gutter.
Jeg er truffet!
Kom deg ut, gutt! Westbrook, du må hoppe. Hopp, hopp!
Nei!
Nei, Gordon, kom deg ut! Hopp, hopp!
Det skal du få igjen for.
De svarte skal hit med de andre.
Her inne blir bra.
Jeg sa jeg så en til.
De tok dere også, hva?
Hvem er det?
Fenrik Alexander Jefferson.
- Styrtet rundt 50 km unna. - Du ser ikke bra ut.
Nei, nei.
Hver gang jeg rører på meg så svimer jeg av.
Du må ha skadet nakken.
La oss se hva vi kan gjøre.
Hvem er det? Den nye kommandanten?
En vakt sa at de sendte noen.
Da vi landet i Frankrike, ble ordren gitt. Krigsfangeleirer går til SS.
Da vil de trenge mange av dem.
- Vil de bare skremme oss? - Får håpe det.
- SS-regler betyr store problemer. - Ja.
Vi må få gutta i form.
Det ser ikke bra ut for våre tyske verter, hva?
De må bli kampklare. Det er umulig å vite hva tyskerne vil gjøre.
Om vi trener sammen og bygger muskler, er det noe de kan legge merke til.
Men den stubbefjerneren er en løsning.
Vi har alle prøvd den. Det er tungt. Den gir oss styrke til å gjøre motstand.
Øk rotasjonene.
Om vi er konsekvente i to måneder, blir vi kampklare.
Og tyskerne vil ikke ane noe.
- Vi sier at vi vil ha ved til vinteren. - Og ekstra ved betyr ekstra våpen.
Sett deg ned, løytnant. Fin klokke du har.
TRANSITTLEIR FOR KRIGSFANGER FRANKFURT I TYSKLAND
Jeg må takke deg. Jeg liker disse best.
Men jeg beholder pennen.
Så, hvordan går saker og ting i Statene?
Alexander Jefferson, fenrik, 0819461.
La oss ikke være så formelle, Jeff.
Det føles som om jeg allerede forstår deg.
Faren din jobbet i over ti år på Elijah McCoy-fabrikken
der han satte sammen luftbremsesmørere. Han tjente 17 dollar i måneden.
Ikke rart du studerte kjemi.
Vi tyskere setter pris på vitenskapsmenn.
Men det må være mange laboratorier i USA som vil ansette deg.
Som toalettvasker.
Hva var målet ditt den dagen?
Richard D. Macon, fenrik, 0821916.
Hvordan skadet du nakken?
Har du smerter?
Fenrik, 0821916.
Jeg elsker jazz.
Jeg husker da jeg besøkte Paradise Valley i Detroit.
Den kjenner du vel.
Alexander Jefferson, fenrik, 0819461.
Hva heter det stedet i Los Angeles der alle dere svarte må bo?
Ja. Det er Watts. Watts. Jeg har kjennskap til disse stedene.
Hvorfor kjempe for et land som behandler seg sånn?
Vet du om et bedre land?
Jeg vet hva manglene til landet mitt er.
Og at det prøver hardt å leve opp til sitt rykte.
Når jeg er tilbake... skal jeg hjelpe dem å komme dit raskere.
Kødder du?
Håper dere var rå.
- Kjenner dere dem? - Fortell!
- Det er Red Tails. - Hvilket regiment?
Det er Red Tails, jo.
- Noen oppdateringer? - De hører hjemme et annet sted!
- Hvor er dere fra? - Styrtet over Berlin.
Jeg ser ut som en jævla krøpling.
Du ser ut som en jævla soldat.
Hva gjør vi her?
Hvor mange tok de?
Hei, Red Tails.
Dere reddet oss så mange ganger, skal jeg si dere.
- Hvilken enhet er dere med? - 332.
La meg hjelpe dere dit. Jeg er på nordsiden.
- Takk. - Ja. Bli med.
Vi lapper deg sammen.
Hva har vi?
- Kom igjen. - Hva er det?
For pokker, Murph.
Fenrik Alexander Jefferson, 332. jagerflygruppe.
Fenrik Richard D. Macon, 332.
Mine herrer, velkommen til paradis.
Følg fargen, løytnant.
Så, hvor var vi?
Nei, du deler ut.
- Jeg delte ut nettopp og vant. - Greit, da.
Vi ser hvor mange flere røyk jeg kan ta fra deg.
Herregud, da.
- Murph? - Nei.
Del ut.
Vi har gitt deg mye ansvar i det siste. Du har taklet alt.
- Du har gjort mer enn vi kunne forventet. - Takk for det, sir.
OBERST T.S. JEFFREY JR
- Derfor får du en måned fri. - Mener du permisjon?
- Fra og med i morgen. - Beklager å spørre, men er det mitt valg?
- For jeg føler at... - Hør her, Crosby.
Du må kunne fungere. Du må ta deg en ordentlig ferie.
Skikkelig hvile. Du er for viktig for oss.
- Er det forstått? - Ja, sir.
Kan du si hva det gjelder?
Som jeg har sagt tre ganger til de siste tre personene på telefonen,
så er jeg en venn. Jeg har ringt i et par dager nå.
Subalternoffiser Wesgate ga meg dette nummeret.
Kaptein Wesgate er ikke tilgjengelig, sir.
Kaptein?
Ja vel, er hun ute til lunsj? Blir hun borte lenge?
- Det får jeg ikke si, sir. - Kan du bare si til henne...
Si at jeg skal hjem på permisjon
og at dette er min siste gang i London på lenge.
- Jeg skal gi beskjed, sir. - Takk.
Dobbel piggtråd,
vakttårn hver 50. meter og hunder overalt.
- Jeg kan ikke løpe ut herfra. - Vi må ikke løpe.
- Jeg vet ikke, Bob. - Det kan funke.
Selv om vi får tak i lastebilen, og det kan jeg tro,
og selv om vi får en av de hvite til å kjøre...
- To. Det må være to. - Ja.
Tyskere går alltid i par.
Ok, så vi har lastebilen, vi har to hvite gutter i nazistuniform,
men det tok fire dager å komme hit fra Frankfurt.
- Og halve turen var med tog. - Hvor skal vi fylle bensin?
Vi kan ikke bare stoppe innom en krigsfangeleir, liksom.
Vi kjører til det er tomt, og så går vi.
Etter tre dager finner vi alliert territorium. Alex har kartlagt det.
- Hva synes du om dem? - Jeg synes ingenting om dem.
Jeg tror kanskje vi burde det.
- Drømmejenta di? - Nei, ikke mi.
Drømmejenta mi er 157 cm høy.
Runde hofter. Hud som Lena Horne.
Og akkurat nå, i dette øyeblikk, løytnant,
kysser hun de siste av femteklassingene i panna idet de går hjem,
og så tar hun sporenstreks buss nummer 54
rett til Marion Street 650,
der hun pliktskyldig kikker ut og venter ved vinduet
- på undertegnede. - Håper du.
Ja, jeg håper det. Dette...
Dette er bare enda en våt krigsfangedrøm for Turner i 112.
Pass på at de betaler med Old Golds, for disse sigarettene er noe dritt.
Uansett...
Det kan være nyttig om man snakker strategi med den majoren. Buck.
Han sa ikke to ord til deg da du kom hit.
Nå er du hans.
Fløy du P-51-fly?
P-39, P-40, P-47, P-51, AT-6.
AT-6. Jeg trente i et AT-6. Mektig dreiemoment.
P-51 er mye smidigere.
Enkel overgang.
I begynnelsen ville jeg bli jagerflypilot.
Så falt jeg for de store flyene.
Ja, jeg har bygd modellfly siden jeg var liten.
Bygd alle modeller som fins.
Men det ultimate mesterverket mitt
var et Supermarine Spitfire-fly
med doble pongtonger på 60 cm og et vingespenn på én meter.
- Tegnet plantegningene etter avisbilder. - Det får man si.
- Ja. - Hva leser du?
En historie om en artist. Han ofrer alt for å følge drømmen.
MÅNEN OG SØLVMYNTEN W. SOMERSET MAUGHAM
ÉNVEISBILLETT TIL RIKET
Har du tegnet dette?
Ja, sir.
- Er det riktig målestokk? - Mer eller mindre. Uten forhøyninger.
Wow.
Vi kunne fått bruk for din hjelp.
Vi?
Vi er en gruppe som prøver å legge en plan videre.
Vi kan ikke bare være lokkeduer her.
Ja, jeg har merket meg de nye og forbedrede supervaktene her.
Jeg har en plan.
Hva trenger du meg til?
Dette. Vi trenger hjelp til å kartlegge området for å komme oss ut.
Den dagen jeg kom, så alle på deg.
Du fikk siste ord. Hvorfor klagde du ikke på at vi sov i nummer åtte?
La oss bare si at jeg visste dere ikke var spioner.
For noe jævelskap.
Gale Cleven, major, 100. bombegruppe.
Alle kaller meg Buck.
Fenrik Alexander Jefferson, 332. jagerflygruppe.
Du kan kalle meg Alex.
John skal demonstrere det. Du overrekker papirer og tar tak i håndleddet.
Sikt ballen rett på tinningen.
Her eller her. Slå ham rett ut.
Det var det. Gå litt på skrå. Sentrer dere selv.
Da får tyngdepunktet mer kraft.
For de splintene tar opp hele greia, ok?
Å skjære gjør ingen skade.
Den går rett i nakken, ok?
Så dytter du den frem og river ut halsen på ham.
Er dere med?
Damen ber om om å møtes på hotellet, sir.
- Ok. Takk. - God natt, sir.
Sandra.
Sandra?
Kom ut, ellers kommer jeg inn.
Sandra.
Beklager, Croz. Jeg er nok en gang ute på oppdrag.
Det er nok til det beste.
Du hører hjemme med Jean, og vi har ennå en krig å vinne.
Jeg vil alltid minnes varmt om vår tid sammen. Kjærlig hilsen Sandra.
Når reiser du?
I morgen tidlig.
Fire uker i New York.
- Jeg er så misunnelig. - Å ja?
Jeg sa til obersten at jeg ikke ville dra.
Det blir bra for deg.
Hva skal det bety?
At jeg tror det blir bra for deg.
Gleder du deg til å se Jean?
- Hva om det ikke er som før? - Ingenting er som før, Croz.
Ingenting.
- Det blir det aldri. - Så sant som det er sagt.
Takk.
- ...ledet av Den røde armé. - Herregud.
Russerne har krysset over til Tyskland. Øst-Preussen.
Når, Buck?
Lyset av.
De nærmer seg. De nærmer seg veldig.
NESTE GANG
Marsj, marsj!
Vaktene ga oss 30 minutter. Så marsjerer vi.
- Du skal vel ikke rømme? - Ikke i denne kulda.
Aner du hvor vi er?
NÜRNBERG SENTRALSTASJON
Nürnberg.
Vi er i hjertet av deres fedreland.
"Den som kjemper mot monstre må passe på så han selv ikke blir til et monster."
Det har fått oss til å gjøre vonde ting. Det disse er i stand til...
De fortjener det.
- Jeg er med. Vi rømmer i kveld. - Gå. Jeg er rett bak deg.
Ikke skyt. Løp, Buck.
Tekst: Ekaterina Pliassova