3. 2. 1945
V prvních týdnech roku 1945 jsme se ke třetí říši blížili ze všech stran.
Ze západu Spojenci dobývali Německo.
NEBE NAD BERLÍNEM
Z východu se Rusové blížili k řece Odře.
A nahoře 8. letecká armáda neměla konkurenta.
Byli jsme skuteční vládcové nebes.
Volám záď, blížíme se k cíli.
Jak to tam vzadu vypadá?
Dobře. Držíme formaci.
Rozumím, shoďme bomby. Je to tvoje, Gene.
Rozumím, majore.
Otevírám vrata pumovnice. Minuta do shození bomb.
- Trefili nás? - Motory vpravo jsou v pořádku.
Dougu, pojď se sem na něco podívat.
Zasáhli nádrže.
Ano, už jdu.
Majore, máme tu škody.
Jsou díry v kyslíkových nádržích, už jich zbývá jen šest.
Rozumím, hlídej to, Dougu.
Rakety!
Hoří jednička. Vypínám ji.
Vypínám přívody k jedničce. Jak to vypadá?
- Dobrý, uhasila se. - Fajn.
Blížíme se k cíli. Pět sekund do shození bomb.
Shazuji bomby.
To vypadá dobře, Luku. Asi jsme...
Osádko, jaké máme škody? Podejte hlášení.
Gene, Luku, hlášení.
Na dvojce a čtyřce klesá tlak oleje. Trojka hoří.
Přijdeme o něj.
Do háje.
Vedoucí pilot volá zástupce, přebíráte velení.
Opakuji, přebíráte velení.
Rozumím. Přebíráme velení.
- Převezmu řízení, jo? - Ano.
Zkusím doletět za ruskou linii, kde budeme v bezpečí.
Rozumím. Je to tvoje, Rosie.
No tak. Ještě chvilku vydrž.
Ztrácíme rychlost. Nevyskočíme?
Ještě ne. Nemůžeme spadnout v Berlíně.
No tak. Ještě chvíli.
Majore, levé křídlo je na padrť.
Už tam budeme.
Hotovo. Dosáhneme kritické rychlosti.
Vyskočme. Zmáčkni alarm a běž.
Odtud na druhý břeh řeky dojdeme.
Zkusím to držet v rovině co nejdýl.
- Běž, jde sem kouř. - Ano.
Honem.
- Běžte. Rychle. - Máš?
Tak dělej.
Gene!
VÝCHODNÍ BŘEH ŘEKY ODRY MEZI RUSKOU A NĚMECKOU LINIÍ
Ne! Jsem Američan!
Amerikanski. Roosevelt. Stalin. Coca-Cola.
Roosevelt.
PODLE KNIHY OD DONALDA L. MILLERA
VLÁDCOVÉ NEBES
ČÁST DEVÁTÁ
Sakra, ve 23:00. Zbývá necelých 30 minut.
Běžte! Pohyb!
Za půl hodiny nás pošlou na pochod.
- Rozhlaste to! Honem! - Jasně.
Všichni ven. Rychle. Máme 30 minut.
Za 30 minut máme být před bránou.
Ve 23:00 jdeme na pochod. Nevíme, jak daleko ani na jak dlouho.
Třicet minut. Bože.
Tak jo. Sbalte se. Oblečte se co nejtepleji.
Kam půjdeme?
Nevím, ale Spojenci musejí být blízko.
Ty nejteplejší věci.
Jen to nezbytné.
Znič to.
Jdeme.
Vezměte zápalky.
Berte jen jídlo, co vydrží.
Skopčáci do plechovek nadělali díry.
Nevydrží.
Všechno spálit! Všechno!
- Nech to! - To je moje!
Nech mě!
Jak je?
Byl bych radši, kdyby se sem stihli dostat Rusové.
Nenapadlo tě utéct, že ne?
V takové zimě ne.
Hame.
Hambone. Být tebou, tak to nedělám.
Ne?
Kdoví, kdy se zase najíme?
Neser.
Kdo se pokusí o útěk, bude zastřelen. Tak to nedělejte.
To jsou Rusové. Blízko.
To budou Rusové.
Sklapněte, vy černý tlamy! Marš! Dělejte!
No jo, furt. Už jdeme.
Tak se na ty teroristy musí.
Násilím!
Dobrý, Solomone?
Jo, jsem žid a jdu v Německu na noční vycházku.
NĚMECKÝ VENKOV
32 KM JIHOZÁPADNĚ OD STALAG LUFTU III
- Bucky ti říkal, ať... - Drž hubu.
Dobře.
Jo.
Tak až budeš něco vědět, ozvi se mi, jo?
Díky, Bille.
Nic. Pořád o nich nemáme žádné zprávy. O Rosiem ani jeho osádce.
A co se stalo?
Spadli v zemi nikoho na východ od Berlína.
Proboha.
Pane majore.
Co tady ještě děláte?
Za pět minut letíme, a místnost s vybavením je zamčená.
Pohyb, lidi. Zrychlete. Jdeme.
- Ty blbej... - Cloutere.
Čemu se směješ? Měl jsi děvku před týdnem.
Ty jsi nad Německem bez padáku nikdy neletěl, že?
Nevím, Crosby. A ty?
Takže odteď
budeš místnost s vybavením otvírat a nechávat tam pomocníka
i 30 minut po vzletu. Jasný, majore?
- Ano. - Jasný, majore?
Ano, majore.
Tak jo. Slyšeli jste ho. Ukliďte to a jdeme.
CESTA DO MUSKAU
77 KM JIHOZÁPADNĚ OD STALAG LUFTU III
Danke. Díky.
Z cesty!
- Na bok. - Z cesty.
- Uhněte! - Slyšíte?
- Z cesty. Hned. - Rychle.
Za krev a půdu!
Vstaňte a projevte úctu našim hrdinským bojovníkům!
Heil Hitler!
Děti a starci.
Je po všem.
MUSKAUSKÁ CIHELNA
MUSKAU, NĚMECKO TÁBOR NUCENÝCH PRACÍ
Neběhat.
Je tu dost místa pro všechny.
Honem. Běžte blíž.
Jedna paní povídala, že ráno vyrazíme na nádraží.
A ví ta paní, kam pojedeme?
Ne, jenom že máme být za úsvitu připraveni.
- Tohle není dobrý. Odvezou nás a zabijou. - Proč by nás přesouvali?
Kdyby nás chtěli zabít, měli příležitostí dost.
- Ale jsou to nácci. - To bude dobrý, Solly.
Nejde to přesně tak, jak jsme si mysleli, co?
Ne. Chtěl bys něco udělat jinak?
Asi ne. Ty?
Nechtěl jsem se nechat sestřelit.
Vážně jsem věřil tomu, že kdyby zbývaly jenom dvě B-17,
byly by to ty naše.
Posledních pár let by to bez tebe bylo těžší.
Bez tebe taky.
Zpomalujeme, že?
Netušíte, kde jsme?
NORIMBERK HLAVNÍ NÁDRAŽÍ
Norimberk! Do hajzlu! Norimberk, sakra.
- Klid, Solly. - Klid.
- Je po mně. - To nic.
Jsme v srdci té jejich otčiny.
STALAG XIII NORIMBERK, NĚMECKO
Gale? Gale!
Gale Cleven.
No to mě podržte.
- Georgi. Jak se ksakru máš? - Stýská se mi po domově.
Panebože. To je George Neithammer.
- John. - Je jediný, kdo toho ví
- o baseballu víc než ty. - Jo?
- Komu fandíš? - Yankees. Ty?
- Cubs. - Třeba se vám zadaří příště.
Zkusím vám najít stany, kde mají oheň.
Ale ve většině není.
To nevadí. Stačí mi ukrýt se před tím sněhem.
POLSKO CESTA DO POZNANĚ
Pan generál říká, že vás může dostat na letiště
ve městě Baranavičy, abyste odletěli do Moskvy.
A odtamtud do Anglie.
Varuje vás, že cesta bude velice nebezpečná.
Možná poletíte přes Teherán.
Proti smradu.
Před námi je vůz s upadlým kolem.
Musejí ho opravit.
Nevadilo by vám, kdybych si protáhl nohy?
KDO ŘÍDÍ NĚČÍ OSUD, STANE SE MU TO OSUDNÝM
Takových táborů jsme našli plno.
Před naším příjezdem všechny zabili nebo spálili.
Ono je jich víc?
Ano, soudruzi našli i větší tábory než tento.
Byly postaveny k hromadnému zabíjení.
Poláků, Rusů, ale hlavně Židů.
Vůz už je pryč, můžeme jet.
RUSKÁ LETECKÁ ZÁKLADNA U POZNANĚ, POLSKO
Počkejte, zjistím, kdy letí něco do Moskvy.
Děkuji.
Kam máte namířeno? Domů?
Domů? Za rodinou?
Říkal, že jeho příbuzní jsou mrtví. Pohřbení v jeho vesnici.
Prý pohřbil sám je i ostatní vesničany, co Němci pozabíjeli.
Němci mu nařídili, aby hrob zasypal.
Byla tam jeho žena, dcera a vnoučata.
Takže vzal lopatu.
Aby člověk přežil... musí činit jistá rozhodnutí.
A kam půjde teď?
Majore, do letadla do Moskvy už se nastupuje.
Spánembohem.
Jestli Bůh existuje, zapomněl na něj.
A půda, co nám zakryje kosti, si nás pamatovat nebude.
Majore, musíme jít. Pospěšte si.
Jdeme.
STALAG XIII NORIMBERK, NĚMECKO
2. 4. 1945
Co říkal?
Němci chtějí mít od Spojenců odstup.
Bojí se, že jsou moc blízko, takže nás čeká další pochod.
- Odejdeme v 19:00. - Další noční pochod?
Jo, ale řekl jsem jim, že nepůjdeme víc než 20 kilometrů,
a oni souhlasili.
Rozhlaste to.
CESTA DO BERCHINGU BAVORSKO, NĚMECKO
Podle Popeye nás zítra převedou přes Dunaj.
Utečeme dnes, nebo nikdy.
- Dnes? - Dnes.
Pak už to nebude možný, Gale.
Řeka je široká, nešlo by se vrátit.
Chlapi začínají tvořit skupinky.
Bucku, když budeme spolu já, ty, George, Aring, je šance, že si nás nevšimnou.
- P-51! - Típněte cigarety a uhaste pochodně!
Uhaste to!
Glemnitzi, říkali jsme vám, že nemůžeme pochodovat v noci!
Útočí na nás vlastní letadla!
- Není to bezpečný! My to říkali! - Bucky, klid.
- Není to bezpečný! My to říkali! - Johne, dívej se na mě.
Podívej se na mě. Jsem pro.
Utečeme dnes.
Klid, nebo tě střelí do hlavy.
Pohyb! Marš!
Bobe, pověz Simoleitovi, že už jsme ušli 20 kilometrů.
Zastavujeme.
Provedu.
Korlesky, Tillere, najděte přístřeší.
Opuštěné budovy, kostel, školu, cokoliv.
Podle Jeffersonovy mapy je pár kilometrů na severozápad les.
Když se dostaneme tak daleko, bude to dobré krytí.
Dostaneme.
Navrhuju jít tamtudy.
Využít zmatku, dokud to jde.
Tam za tu zeď.
Tak kdo jde první?
Já.
Dobře, Bille. Běž.
Tak jo.
- Běž. Půjdu hned za tebou. - Dobře.
Stát!
Nestřílejte!
- Běž, Bucku. Uteč! - Stát!
Pusťte ho. Hned.
Pusťte ho.
Sakra, zkřivíte mu vlásek, a vzbouříme se.
Glemnitzi!
Je to můj vyšší důstojník a je zásadní...
Seržante, rozkažte svým mužům, aby majora Egana pustili.
Okamžitě.
Co to ksakru bylo?
George, Bill a Buck utekli za tu zeď.
Slyšíte?
To zní jako GMC.
Asi ustupují.
Ty svině!
Prosím vás.
Běž!
Běž.
Zasraný děcka.
Musíme jít.
Bucku.
Ani neměly náboje.
Jdeme.
Tady je. Přežil to!
Vítejte zpět!
Ahoj.
- Jak se daří? - Jsi zpátky, Rosie!
Vrátil se. Major Rosenthal je tu.
Honem!
Ahoj.
- Aggie, jak se vede? - Jsi tady.
- Ať tě nepřejedeme. - Mám zastavit?
Ne.
Vítej zpět, Rosie!
Hezky, Rosie!
Rosie! Jo!
A z Poltavy jsme letěli C-46 do Íránu
a pak stejnou C-46 do El-Ademu, kde je britská základna,
a pak nahoru přes Athény, Řím a Neapol.
A teď pozor.
Přestoupili jsme do osobního letadla Winstona Churchilla, B-24 Liberator.
Fakt.
A letěli jsme do St. Mawganu.
A co ty?
Co Jean?
Je těhotná.
Bude ze mě táta.
Děláš si legraci?
Crozi.
Crozi, gratuluju!
Bože, moc vám to přeju.
Jo.
Je to dobrá zpráva, ne?
- Jo. - Fajn.
Určitě?
Jo. Je to...
Nevím, no.
Všechno to zabíjení, co provádíme
den co den...
Člověka to změní.
Je pak...
jinej.
A ne v dobrým.
Rosie, občas se vzbudím...
a nepoznávám se v zrcadle.
Připomíná mi to citát z vysoké, od Nietzscheho.
Řekl...
„Ten, kdo bojuje s monstry...
se má snažit, aby se sám nestal monstrem.
Protože kdo pohlédne do propasti...
toho ta propast pohltí.“
Jsme tu, abychom s těmi monstry bojovali.
Jasně.
Ale jo.
Udělali jsme hrozné věci.
Ale museli jsme.
Jinak to nešlo.
Tihle lidi jsou schopní všeho.
Zaslouží si to.
Věř mi.
Zaslouží si to.
BAVORSKÝ VENKOV NA JIH OD NORIMBERKU
Stát!
- Jsme Američani! - Klid! Američani!
Američani! Jsme američtí letci.
Držte ruce vzhůru!
Jsou tu dva lidi. Prý naši. Vypadají jako váleční zajatci.
Přiveďte je.
Pohov.
STALAG VII MOOSBURG, NĚMECKO
Bobe, najdi nám nějaký přístřešek.
Provedu.
Asi ani nebude selekce.
Zdá se, že ne.
Pojďme.
Díky za svezení.
Majore, vítej zpět.
- Crosby, ty v téhle díře ještě jsi? - No jasně.
- Majore. - Rosie.
- Fajn, že jste tu! - Vítejte!
Lemmonsi.
- Pánové. - Fajn, že jste zpět.
Máte nějaký tlumok?
Ne, nechal jsem ho v apartmá stalagu.
Mám jen to na sobě.
Musím poděkovat veliteli, že mě Hank vyzvedl v Paříži.
Létáme tam kyvadlově už pár týdnů.
O co jde?
Nizozemci hladovějí,
tak jim Spojenci shazují tuny jídla západně a jihozápadně od Zuiderzee.
S Němci má platit flakové příměří, takže žádné flaky ani kanóny.
Zatím to odmítli, ale my lítáme i tak.
Egan nedovolil, abychom to poslali vašim.
Říkal, že se určitě vrátíš a že...
Že jsi jen pohřešovaný.
Majore,
operační napadlo, že byste mohl pilotovat
tu mírovou misi, o které jsem mluvil.
Mělo by to být v klidu, ale kdoví, co Němci udělají.
Bylo by fajn zase držet knipl.
Bucky s tebou neutekl?
Ne. Bucky musel zůstat s ostatními.
Ale je v pořádku, že?
Jasně, ten je v pořádku vždycky, ne?
Až bude po všem, Alexi,
tak nás pošlou domů z Marseille nebo Le Havru.
Ale ze staré dobré Anglie asi ne.
Hele!
Macone, P-51.
Amíci!
To je P-51.
Letí sem!
Vrací se!
K zemi!
Jo! Hezky!
Tak jo, pojedeme domů.
Pěkně!
Všichni k zemi!
Pohyb! Uhni!
Hoši, sundejte ty na věži!
Vzdej se, skopčáku!
Máte vlajku? Kdo má vlajku?
Nemáme.
- Máte vlajku? - Ne!
- Nemáte vlajku? - Ne.
- Vlajku? - Vem ji!
- Máte vlajku? - Máme. Na.
Majore!
Tady je.
Pomozte mi nahoru!
- Nestřílejte. - A to jako proč?
Mějte rozum.
Půjdeme domů!
Svoboda!
Jaký to je?
- Jo! - Jo! Dolů s ní!
Do toho, Bucky!
Bucky! Hezky. Jo!
Jo! Roztrhejte ji!
Jo! Do toho! Roztrhat!
Pěkně, Bucky!
Pane podplukovníku, tábor a vesnice jsou vaše.
Své muže vám předám odzbrojené do 30 minut.
Zbavuji vás funkce.
Clarku, dostaneme je domů.
Jo!
Rosie.
Majore.
Žvýkačky, čokoláda a koukej na tohle.
Čerstvý pomeranče. Nizozemci je neměli roky.
Hezký.
- Majore. - Majore.
Crozi.
Pojďme nakrmit lidi.
Ano, to zní dobře.
Snad nevadí, ale většinou sedím vlevo.
Vlastně vždycky.
To musím oznámit generálovi.
Ne, dělám si legraci.
Je to pro mě čest.
Připraven na kontrolu?
Jako ještě nikdy.
Formulář 1A?
Máme.
Ovládání a sedačky?
V pořádku.
Kene?
Co ty tady?
O stovku, že lepšího mechanika nemáte.
A navíc mi přišlo fajn, aby se v tom aspoň jednou proletěl.
- Ty jsi nikdy neletěl? - Ne.
- Nikdy? - Nikdy.
Ve čtyřicátým třetím jsem připlul lodí a pak nebyl důvod, abych létal.
Startuji první.
Co výhled, Kenny?
Parádní.
Je to krása, co?
NIZOZEMSKO 1. 5. 1945
Navigátor volá pilota, točte na 090. Přepínám.
Tady pilot, rozumím.
Jdeme na to.
Připravte se.
Blížíme se k Valkenburgu.
Jestli chcete, klidně se pomodlete, aby nezačali střílet.
Asi dobrý, hoši.
Němci se to příměří rozhodli dodržet.
Moudří skopčáci.
Sledujte.
Vidíš je?
Shoď náklad, kdy chceš, Dougu.
Rozumím, majore.
Otevírám vrata pumovnice.
Shazuji bedny.
Tak vidíš. Zvládli jsme to.
Hele.
„Díky, Amíci.“
MOC DÍKY, AMÍCI
Podívej.
Věž Clear-up, Chowhound One, žádám pokyny k přistání. Přepínám.
Chowhound One, proveďte overhead.
Dráha 281, 365 metrů. Vítr ze směru 300, rychlost 22.
Nastavte výškoměr na 2, 9, 9, 6. Přepínám.
Věži, opakujte prosím. Přepínám.
Vždyť jsi mi rozuměl napoprvé, Gale.
No to mě podržte.
Kdopak to je?
Můj trn v patě.
Vrátil jsem se.
Jaký to bylo zase letět?
Dobrý.
Kdo se to vrátil?
- Harry. - John Egan.
- Jak je? - Skvěle.
- Rád tě vidím. - I já tebe.
- Už nezvracíš, že? - Ne.
- Vítejte. - Kenny, jak je?
Rosie, taková čest. Rád tě vidím. Jak se máš?
Takových letů jsme v závěru války podnikli několik.
A pak jednoho dne...
Včera ve 2:41 ráno
na ústředí generála Eisenhowera...
Byl konec.
...generál Jodl,
představitel vrchního velení Wehrmachtu,
a velkoadmirál Dönitz,
jmenovaná hlava německého státu,
podepsali akt bezpodmínečné kapitulace
všech německých pozemních, námořních i vzdušných jednotek v Evropě
ve prospěch spojeneckých expedičních sil
a zároveň sovětského vrchního velení.
Boje oficiálně ustanou jednu minutu po dnešní půlnoci,
v úterý osmého května.
Ale v zájmu ušetření životů začal klid zbraní již včera
a platí na celé frontě a našich drahých Normanských ostrovech.
- Pojď sem! - Ještě jednu!
Pijte, pojedeme domů.
Rozsviťte nebe!
Jo! Konečně pojedeme domů!
Máme to za sebou!
Jo!
Můžete to zavřít.
Pojďme.
Bylo to neskutečné.
Nemožné. Nepředstavitelné.
A pak i neodvratné.
Jeli jsme domů.
Vůz čeká, pane majore.
My všichni.
Doma mě čekala žena.
Díky, kamaráde.
A syn.
Nový život.
Uvidíme se v Minton’s.
Budu tam.
Vezmi i malýho.
Mám vzít mimino do jazzovýho klubu?
Na to není brzo nikdy.
Budeš bezvadný táta, Crozi.
Myslíš?
Vím to.
PROVĚŘENO STOVKOU
Vyhráli!
Ahoj.
Je to tady.
Těšíš se domů?
Těšíš se za Marge?
Jak jinak.
Formulář 1A?
Máme.
Ovládání a sedačky?
- V pořádku. - Palivové kohouty a spínače?
Zavřené.
Opouštíme plno dobrých hochů.
Statečných mužů.
Jo.
Mezichladiče studené.
Zasunout podvozek.
Občas se musí svět dostat do konfliktu,
odpovědět na otázku, kdo vlastně jsme.
Letěl jsem domů.
Škoda, že ne víc z nás.
Bude nám smutno! Ahoj!
Tak zatím! Ahoj!
- Tak jo. - Je to tady.
Sto deset.
Sto třicet.
Sto čtyřicet pět.
A letíme.
Zasunout podvozek.
Stoupací výkon.
Odešel z letectva jako podplukovník a vrátil se za Jean a synem Stevem.
Roku 1953 získal na Stanfordu doktorát z literatury.
Poté učil několik let na University of Iowa
a s Jean a čtyřmi dětmi se přestěhovali do Massachusetts.
Crosby učil v Bostonu a na Harvardu přes 30 let.
S Jean byli spolupředsedové rodičovského sdružení každé školy svých dětí.
Paměti Harryho Crosbyho o zážitcích z druhé světové války
byly vydány roku 1993. Zemřel v roce 2010 ve věku 91 let.
Sloužil u letectva
do prosince 1947, kdy se přidal k záložním jednotkám.
Tentýž rok se vrátil do Detroitu se svojí ženou Adellou
a stal se z něj učitel fyziky.
V detroitských školách učil přes 30 let.
Jefferson odešel ze záložních jednotek jako podplukovník.
Pomohl založit detroitskou a ústřední pobočku organizace Tuskegee Airmen.
Alexander Jefferson zemřel v červnu 2022.
Bylo mu 100 let.
Po osvobození z Moosburgu se stal kapitánem.
Letectvo opustil v prosinci 1945.
V alabamském Birminghamu založil leteckou školu.
Vystudoval matematiku na Indiana University
a v Alabamě pracoval na Miles College.
V roce 1955 odjel za Alexanderem Jeffersonem do Detroitu
a začal učit na státní škole.
Byli přáteli až do roku 2007, kdy Macon zemřel ve věku 86 let.
Odpočívá na Arlingtonském národním hřbitově.
Měl létat na B-29 nad Pacifikem, ale Japonci se v srpnu 1945 vzdali.
Po válce se zapojil do norimberských procesů s nacisty.
Vyslýchal Hermanna Göringa, šéfa Luftwaffe,
i výrobce jedu, co se používal ve vyhlazovacích táborech.
Při cestě do Norimberku potkal prokurátorku Phillis Heller.
Za necelé dva týdny se vzali.
Měli tři děti.
Za službu vlasti získal dvě Stříbrné hvězdy,
dva Záslužné letecké kříže, dvě Purpurová srdce,
britský Záslužný letecký kříž a francouzský Croix de guerre.
Za války nalétal 52 misí, což bylo nejvíc z celé 100. bombardovací skupiny.
Zemřel roku 2007 ve věku 89 let.
Zůstal u letectva a bojoval ve válce v Koreji a ve Vietnamu.
Odešel ze služby jako plukovník.
Získal MBA z Harvardu a doktorát z Georgetown University.
Vzal si Marjorie Spencer ani ne měsíc po návratu do USA
a za svědka mu šel John Egan.
Marge zemřela náhle v roce 1953.
Byli svoji osm let.
Její fotku měl nad krbem i o 53 let později, kdy zemřel.
Po válce u letectva zůstal.
Jednoho večera po návratu do Manitowocu potkal známou ze školy Josephine Pitz
sloužící u ženského sboru letectva.
Vzali se za pár měsíců.
Plukovník Egan létal mise během korejské války a stal se
ředitelem leteckých operací pro Pacifik.
Pracoval v Pentagonu do roku 1961, kdy zemřel na infarkt.
Bylo mu 45 let. Josephine zemřela roku 2006.
Jsou pohřbeni na Arlingtonském národním hřbitově.
Překlad titulků: Karel Himmer