1945 M. VASARIO 3 D.
Per kelias pirmąsias 1945 metų savaites
užspaudėme Trečiąjį reichą iš visų pusių.
Vakaruose Sąjungininkai veržėsi į Vokietiją.
DANGUS VIRŠ BERLYNO
Rytuose rusai artėjo prie Oderio upės.
O danguje Aštuntoji Oro pajėgų grupė buvo neįveikiama.
Buvome tikri dangaus asai.
Vadovaujantis pilotas galui, netrukus pasieksime taikinį.
Kaip atrodome?
Gerai atrodome, majore. Visi lygiuoja.
Supratau. Metam.
Lėktuvas tavo, Džinai.
Supratau, majore.
Atidarau bombų skyrių. Viena minutė iki išmetimo.
- Į mus pataikė? - Dešiniojo borto varikliai nepažeisti.
Bet Dagai, ateik čia ir pažvelk.
Pramušė kelias talpas.
Taip, pone. Ateinu.
Majore, padaryta žalos.
Pramuštos deguonies talpos. Rezerve turime tik šešias.
Supratau. Stebėk, Dagai.
Atskrenda raketos.
Dega pirmasis variklis. Išjungiu jį.
Nutraukiu kurą ir tepalą į pirmą. Kaip atrodom?
- Viskas. Nebedega. Nebedega. - Gerai.
Artėjame prie taikinio. Penkios sekundės iki bombų išmetimo.
Bombos išmestos.
Viskas puikiai, Lukai. Rodos, pa...
Pilotas įgulai, kokia žala? Raportuokite.
Džinai, Lukai, raportuokit.
Tepalo slėgis krenta antrame ir ketvirtame. Trečias variklis dega.
Mes jo neteksim. Mes jo neteksim.
Šūdas.
Pagrindinis vadas pavaduotojui, perimkite vadovavimą.
Kartoju, perimkite vadovavimą.
Supratau. Perimame vadovavimą.
- Perimsiu lėktuvo valdymą, gerai? - Supratau.
Pamėginsiu patekti į rusų teritoriją, kur būsime saugūs.
Taip, pone. Rouzi, lėktuvas tavo.
Nagi. Dar truputį išsilaikyk ore.
Prarandame greitį. Šoksim?
Dar ne. Nenusileisim Berlyne.
Nagi. Dar truputį.
Majore, kairysis sparnas suvarpytas.
Jau nedaug liko.
Viskas. Jis užges.
Šokam. Įjunk signalą ir šok.
Nuo čia galėsime kirsti upę.
Pamėginsiu kuo ilgiau išlaikyti jį ore.
- Eik. Į vidų veržiasi dūmai. - Taip, pone.
Greičiau.
- Nagi. Greičiau. - Pavyko?
Nagi.
Džinai!
Į RYTUS NUO ODERIO UPĖS TARP VOKIETIJOS IR RUSIJOS FRONTO LINIJŲ
Ne! Aš – amerikietis!
Amerikanski. Ruzveltas. Stalinas. „Coca-Cola“.
Ruzveltas.
PAGAL DONALDO MILERIO KNYGĄ
DEVINTA DALIS
Po velnių. 23.00 val. Tai kiek, 30 minučių? Mažiau.
Eikit! Greičiau!
Turime pusę valandos. Tada – prie vartų. Žygiuosim.
- Pasakyk vyrukams. Greičiau! - Taip, pone. Gerai.
Visi lauk. Eime. 30 minučių.
Kvailiai davė mums 30 min. ateiti prie vartų.
23.00 val. mes išeisime. Nesako, kur ir kiek eisime.
30 minučių. Jėzau.
Ką gi. Pakuojamės. Einam. Apsirenkite šilčiausius savo drabužius.
Kaip manai, kur eisim?
Nežinau. Sąjungininkai turbūt netoli.
Šilčiausią aprangą.
Tik svarbiausius daiktus.
Sulaužyk.
Eime.
Pasiimkit degtukus.
Imkite tik ilgai negendantį maistą.
Vokietpalaikiai pramušė skyles skardinėse.
Ilgai nelaikys.
Viską sudeginkit! Viską!
- Patrauk rankas! - Čia mano!
Pasitraukit!
Kaip sekasi?
Verčiau rusai būtų čia pirmiau atėję.
Negalvoji pabėgti, ar ne?
O tu negalvoji pabėgti, ar ne?
Tik ne tokiame šaltyje.
Hamai.
Hambonai. Tavo vietoje to nedaryčiau.
Tikrai?
Kas žino, kada vėl gausime tokio maisto?
Atsiknisk.
Visi, kurie mėgins pabėgti, bus nušauti. Verčiau nemėginkite.
Tai – rusai. Jie netoliese.
Tikrai rusai.
Užsičiaupk, juoda šiukšle! Žygiuojam! Greičiau!
Gerai, mes einam. Einam.
Štai kaip reikia tvarkytis su teroristais ir žudikais.
Naudoti jėgą!
Viskas gerai, Saliamonai?
Gerai kaip žydui, vidurnaktį vaikštinėjančiam Vokietijoje.
VOKIETIJOS KAIMO VIETOVĖ
30 KM Į PIETVAKARIUS NUO „STALAG LUFT III“
- Bakis įspėjo tave, kad ne... - Nieko nesakyk, bliamba.
Gerai.
Taip.
Vos tik ką nors sužinosi, informuok mane. Gerai?
Ačiū, Bilai.
Nieko. Vis dar jokių žinių apie juos. Rouzį ar jo įgulą.
Tai kokia istorija?
Jie iššoko virš niekieno teritorijos į rytus nuo Berlyno.
Jėzau Marija.
Majore, pone.
Ką čia veiki, po galais?
Išskrendame po penkių minučių, o įrangos patalpos užrakintos.
Judinkitės. Žvaliau. Pirmyn.
- Tu suknistas... - Ei, Klauteri.
Ko juokiesi? Praėjusią savaitę apturėjai storulę.
Spėju, nesi skridęs virš Vokietijos be parašiuto, ką?
Nežinau, Krosbi. O tu?
Nuo šiol
įrangos namelis bus atidarytas su žmogumi, kol visi pakils
ir dar 30 minučių po to. Taip, majore?
- Taip. Majore. - Taip, majore?
Taip, majore.
Gerai. Girdėjot, ką jis pasakė. Nusiprausk. Eime.
KELIAS Į MUSKAU
80 KM Į PIETVAKARIUS NUO „STALAG LUFT III“
Danke. Ačiū.
Nuo kelio!
- Į šoną. - Pasitraukit.
- Greičiau! - Girdit?
- Pasitraukit. Mikliai. - Judinkitės.
Už kraują ir žemę!
Atsistokite ir pagerbkite mūsų didvyrius!
Heil Hitler.
Vaikai ir senukai.
Nieko nebėra.
MUSKAU MŪRAI
MUSKAU, VOKIETIJA PRIEVARTINIO DARBO PLYTŲ GAMYKLA
Nebėkit.
Visiems vietos užteks.
Nagi. Arčiau.
Viena boba sakė, kad vos prašvitus mus išves į traukinių stotį.
Ar boba sakė, kur vyksim?
Ne. Tik būk pasiruošęs paryčiais.
Negerai. Jie mus kažkur išveš ir nužudys, ar ne?
Kam mus išvežti?
Jau seniai būtų mus nužudę, jei būtų norėję.
- Nežinau. Jie – naciai. - Viskas bus gerai, Sali.
Ne visai taip, kaip tikėjomės, ką?
Ne visai. Galvoji, kad reikėjo daryti kitaip?
Taip nesakyčiau. O tu?
Neplanavau, kad mane numuštų.
Žinai, nuoširdžiai tikėjau, kad jei liks tik du B-17,
ir jais skrisime mudu.
Pastarieji keli metai būtų buvę žymiai sunkesni be tavęs, Džonai.
Man irgi.
Traukinys lėtėja, ar ne?
Turit minčių, kur esame?
NIURNBERGO CENTRINĖ STOTIS
Niurnberge. Šūdas! Niurnbergas. Suknistas Niurnbergas.
- Nusiramink, Sali. - Nusiramink.
- Man galas. - Viskas gerai, Sali.
Esame pačioje jų tėvynės širdyje, vyručiai.
„STALAG XIII“ NIURNBERGAS, VOKIETIJA
Geilai? Geilai!
Geilai Klivenai!
Jėzau, kad mane kur.
Džordžai. Kaip tu, po velnių?
Toli nuo namų.
Dieve mano. Čia – Džordžas Nytameris.
- Džonas. - Vienintelis mano pažįstamas vyrukas,
- žinantis apie beisbolą daugiau už tave. - Ar tikrai?
- Už ką sergi? - „Yankees“. O tu?
- „Cubs“. - Gal kitą sezoną.
Pažiūrėsiu, gal rasime jums palapinių ir ugnies.
Įspėju, daugelyje jų ugnis nedega.
Viskas gerai. Gera apskritai pasislėpti nuo sniego.
LENKIJA KELIAS Į POZNANĘ
Generolas sako, jog gali nugabenti tave į oro uostą
Baranovičiuose,
kad nuskristum į Maskvą.
O iš ten – į Angliją.
Jis įspėja, kad kelias bus labai pavojingas.
Galbūt per Teheraną.
Sunkus oras.
Priekyje – vežimas be rato.
Jie turi jį sutaisyti.
Ar neprieštarausite, jei pramankštinsiu kojas?
„GYVENIMO TEISĖJAS TEIS VISĄ GYVENIMĄ.“
Suradome daug tokių stovyklų.
Visi jau negyvi ir sudeginti dar iki mūsų atvykimo.
Yra daugiau tokių?
Taip. Mūsiškiai rado netgi didesnių stovyklų už šią.
Jos buvo pastatytos žmonių žudymui, daugybei žmonių vienu metu.
Lenkų, rusų. Daugiausiai – žydų.
Vežimas sutaisytas. Galime važiuoti toliau.
RUSIJOS ORO BAZĖ NETOLI POZNANĖS LENKIJOJE
Likite čia, majore, aš išsiaiškinsiu, kada išskris kitas lėktuvas į Maskvą.
Ačiū, leitenante.
Kur einate? Keliausite namo?
Namo? Šeima?
Jis sako, kad visi jo šeimos nariai negyvi, palaidoti jo miestelyje.
Sako, kad palaidojo juos pats,
kaip ir kitus miestelėnus, kuriuos vokiečiai nužudė.
Vokiečiai liepė jam iškasti duobę.
Kažkur ten yra jo žmona, dukra ir anūkai.
Taigi, jis pasiima kastuvą.
Gyvenime... priimame sprendimus.
Kur dabar vyksite?
Majore, keleiviai jau laipinami į lėktuvą, skrendantį į Maskvą.
Eik su Dievu.
Jis sako, kad jei Dievas yra, tai jį pamiršo.
Netgi žemė, kuri uždengs mūsų kaulus, mūsų neprisimins.
Majore! Majore, turime eiti. Eime, greičiau.
Eime.
„STALAG XIII“ NIURNBERGAS, VOKIETIJA
1945 M. BALANDŽIO 2 D.
Ką jis pasakė?
Vokiečiai nori, kad Sąjungininkai jų nepavytų.
Jie bijo, kad vėl per daug priartėjo, todėl eisime dar kartą.
Išeisime 19.00 val.
Dar vienas naktinis žygis?
Taip, bet aš jiems pasakiau, kad daugiau 20 km per naktį neisime,
ir jie sutiko.
Perduokit kitiems.
KELIAS Į BERČINGĄ BAVARIJA, VOKIETIJA
Papajus sako, kad rytoj mus perkels per Dunojų.
Tad arba šiąnakt, arba niekada.
- Šiąnakt? - Šiąnakt.
Po šito jau nebegalėsime pabėgti, Geilai.
Upė – per plati, niekaip nepasiektume šio kranto.
Klausykit, vyrai ima burtis į grupes.
Bakai, jei būsime tik keliese... aš, tu, Džordžas, Aringas...
galėsime dingti nepastebėti.
- P-51! - Užgesinkit cigaretes ir žibintuvėlius!
Išjunkit!
Gleminsai! Sakėme tau, kad užteks tų naktinių žygių.
Į mus šaudo mūsų pačių prakeikti lėktuvai.
- Nesaugu. Sakėme tau, jog nesaugu. - Baki, nusiramink!
- Nesaugu, po velnių. Sakėm tau. - Džonai, pažiūrėk į mane. Pažiūrėk.
Pažiūrėk į mane. Aš prisijungsiu.
Šiąnakt mes pabėgsim.
Nusiramink, kol jie dar neįstatė tau kulkos į galvą.
Greičiau! Žygiuojam!
Bobai, pasakyk Simoleitui, kad jau nuėjome 20 km.
Tad dabar sustosime.
Taip, pone.
Korleski, Tileri, paieškokite patalpų.
Apleistų pastatų... Bažnyčios, mokyklos. Ką surasit.
Pagal Džefersono žemėlapį, už kelių kilometrų į šiaurės vakarus yra miškas.
Jei pavyks tiek nusigauti, galėtume ten pasislėpti.
Tiek tikrai nusigausime.
Siūlau eiti šiuo keliu,
pasinaudokime sumaištimi, kol dar galime.
Per tą sieną.
Gerai. Kas norit eiti pirmas?
Aš eisiu.
Gerai, Bilai. Eik.
Gerai.
- Eik. Aš už tavęs. - Gerai.
Stot!
Nešaukit.
- Eik, Bakai. Eik. - Stot!
Paleisk jį. Mikliai.
Paleisk jį.
Po velnių. Jei jam nors plaukas nuo galvos nukris, prasidės maištas.
Gleminsai.
Jis – vienas iš mano vyr. karininkų, jis yra svarbiausias...
Seržante, įsakykite paleisti majorą Iganą.
Dabar pat.
Kas čia buvo?
Džordžas, Bilas ir Bakas perlipo tą sieną.
Girdėjot?
Primena GMC automobilį.
Rodos, jie traukiasi.
Kiaulė!
Prašau.
Eik!
Eik.
Suknisti vaikai.
Reikia eiti, Bakai.
Bakai.
Jie net neturėjo kulkų, bliamba.
Eime.
Štai jis. Jam pavyko!
Sveiki sugrįžę, majore!
Labas.
- Kaip sekasi, vyručiai? - Tu sugrįžai, Rouzi!
Jis sugrįžo. Majoras Rozentalis sugrįžo.
Nagi!
Sveiki, vyručiai.
- Agi, kaip laikaisi, drauge mano? - Tau pavyko.
- Ei, nesuvažinėk. - Norite, kad sustočiau?
Ne, ne.
Sveikas sugrįžęs, Rouzi!
Ką gi, Rouzi!
Rouzi! Taip!
Ir tuomet iš Poltavos su C-46 nuskridome į Iraną,
o tada
su tuo pačiu C-46 į El-Adeną... britų bazę...
tada per Atėnus, Romą ir Neapolį.
Ir tada, įsivaizduokit,
mus skraidino su Vinstono Čerčilio perdarytu asmeniniu „B-24 Liberator“...
Aš nejuokauju...
kad nuskristume atgal į Sent Moganą.
Kaip tu?
Kaip Džinė?
Ji nėščia.
Aš būsiu tėvu.
Juokauji?
Krosi.
Krosi, sveikinu!
Dieve, kaip aš džiaugiuosi už judu.
Taip.
Tai... Geras dalykas. Tiesa?
- Taip. - Gerai.
Tikrai?
Taip. Žinai, tai...
Nežinau, tai...
Žinai, tas žudymas
diena po dienos...
jis kažką pakeičia žmoguje.
Padaro jį...
kitokiu...
blogąja prasme.
Žinai, Rouzi, kartais aš atsikeliu...
ir nebeatpažįstu savęs veidrodyje.
Ir tuomet prisimenu tą Nyčės citatą, kurią perskaičiau koledže.
Jis pasakė...
„Tas, kas kaunasi su monstrais,
turi stengtis pats netapti monstru.
Nes jei pažvelgsi į prarają,
praraja ims žvelgti į tave.“
Mes čia atvykome kovoti su monstrais, Krosi.
Taip.
Ir, taip...
Taip, tai privertė mus negražiai elgtis...
bet turėjome tą daryti.
Kito kelio nėra.
Tai, ką daro tie žmonės...
Ne, jie to prisiprašė.
Patikėk.
Jie to prisiprašė.
BAVARIJOS KAIMO VIETOVĖ Į PIETUS NUO NIURNBERGO
Nė iš vietos!
- Ei! Amerikiečiai! - Mes – amerikiečiai!
Amerikiečiai! Mes – Amerikos aviatoriai!
Rankas aukštyn!
Radome du. Sako, kad mūsiškiai.
Primena karo belaisvius.
Gerai. Atveskite juos.
Gerai. Laisvai.
„STALAG VII“ MOSBURGAS, VOKIETIJA
Bobai, surask, kur būtų galima juos įkurdinti.
Taip, pone.
Rodos, jie neketina mūsų apdoroti.
Nepanašu.
Eime.
Ačiū, kad pavėžėjot, vyručiai.
Majore. Sveikas sugrįžęs.
Krosbi, jie tebelaiko tave šitoj skylėj?
Žinoma.
- Majore. - Rouzi.
- Smagu jus matyti, pone! - Majore, sveikas sugrįžęs!
Lemonsai.
- Ponai. - Gera tave matyti.
Turite kuprinę, majore?
Ne, palikau ją stalago apartamentuose.
Kiek matai, tiek ir turiu.
Aš turiu dėkoti vadui, kad leido Henkui paimti mane Paryžiuje.
Per pastarąsias savaites atlikome kelias nugabenimo misijas.
Kam jų reikėjo?
Olandai miršta iš bado,
tad Sąjungininkai mėto tonas maisto į vakarus ir pietvakarius nuo Zeiderzės.
Rodos, su vokiečiais susitarta dėl artilerijos paliaubų,
tad nėra jokios artilerijos ir priešlėktuvinių ginklų.
Kol kas jie atsisakė, bet, po galais, mes vis tiek skrendame.
MAJ. GEILAS V. KLIVENAS 0-399782
Iganas neleido mums jo siųsti taviškiams.
Vis kartojo: „Tikiuosi, kad jis grįš“
ir „Mano bičiulis tik dingęs be žinios.“
Taigi, Majore,
operacijų skyrius tikisi, kad sutiksi skristi
į šią malonės misiją, apie kurią ką tik papasakojau.
Galbūt iškart į kelias vietas,
tačiau nežinia, ką darys vokiečiai.
Būtų smagu vėl sėsti prie vairalazdės.
Tai Bakis nebėgo drauge su tavimi, ką?
Ne, Bakis turėjo... Jis turėjo likti su vyrais.
Bet jam viskas gerai, tiesa?
Taip, kada jam buvo blogai?
Bet, manau, kai viskas baigsis, Aleksai,
jie turbūt išsiųs mus namo iš Marselio arba Havro.
Nemanau, kad siųs mus iš Senosios Linksmosios Anglijos.
Ei!
Makonai, čia P-51.
Čia jankiai!
Čia P-51.
Štai jie!
Jis grįžta.
Jis grįžta!
Pasilenkit!
Taip! Nagi!
Ką gi, vyksim namo!
Nagi!
Ant žemės!
Greičiau! Pasitraukit!
Bičiuliai! Išveskite visus iš bokšto!
Pasiduok, vokietpalaiki!
Bičiuliai, ar turite vėliavą? Kas turite vėliavą?
Neturime vėliavos, pone.
- Turite vėliavą? - Neturime, pone!
- Vėliavą! Nė vienos vėliavos, ką? - Ne.
- Ne? - Gaukit mūsų vėliavą!
- Ei, turite vėliavą? - Aš turiu! Štai.
Majore!
Štai.
Padėkit man!
- Nešaudykit. - Kodėl turėtume nešaudyti?
Būkit protingi.
Vyksim namo!
Laisvė!
Koks jausmas, ką?
- Taip! - Taip! Nukabink ją!
Pirmyn, Baki!
Baki! Nagi. Taip!
Taip! Suplėšykit ją!
Taip! Pirmyn! Suplėšykit ją!
Ką gi, Baki!
JAV!
Pulkininke, stovykla ir miestelis – jūsų.
Perduosiu savo vyrus, nuginkluotus, po 30 minučių.
Laisvai.
Pulkininke Klarkai, susigrąžinkime juos.
Taip!
Rouzi.
Majore.
Guma, šokolado gabalėliai,
ir, tik pažvelkit.
Pirmas šviežias apelsinas per kelis mėnesius. Olandai nematė gal metus.
Miela.
- Majore. - Majore.
Krosi.
Pamaitinkime žmones.
Taip, pone. Mielai.
Tikiuosi, neprieštarauji, bet paprastai aš sėdžiu kairėje pusėje.
Tiesą sakant, visada.
Paskambinsiu generolui.
Ne, juokauju.
Man – garbė.
Pasiruošęs patikrinimui prieš pakilimą?
Kaip niekad pasiruošęs.
1A forma?
Taip.
Valdikliai ir sėdynės?
Yra.
Kenai?
Ką čia veiki, po galais?
Statau 100 žalių, kad geresnio skrydžio inžinieriaus nerasite.
Be to,
pamaniau, kad jis labai apsidžiaugs, jei galės paskraidyti tuo daiktu.
- Nesi skridęs lėktuvu? - Ne, pone.
- Ką... Niekada? - Niekada.
1943 m. atplaukiau laivu ir neturėjau progos skristi.
Užvesk pirmą.
Kaip vaizdelis, Keni?
Gražu.
Ypatinga, ar ne?
NYDERLANDAI 1945 M. GEGUŽĖS 1 D.
Navigatorius pilotui, kursas maždaug 090, baigiau.
Pilotas navigatoriui, supratau.
Štai.
Visi pasiruoškite.
Artėjame prie Valkenburgo.
Jei norisi, gali pasimelsti, kad jie neimtų
į mus šaudyti.
Rodos, viskas gerai, vyručiai.
Vokiečiai nusprendė gerbti paliaubas.
Protingi vokietpalaikiai.
Ei, pažvelkit.
Galima juos matyti.
Išmesk savo nuožiūra, Dagai.
Supratau, majore.
Atidarau bombų skyrių.
Dėžės išmestos.
Štai. Mums pavyko.
Ei, žiūrėkit.
„Ačiū, jankiai.“
LABAI AČIŪ, JANKIAI
Pažiūrėkit.
„Clearup Tower“, čia „Chowhound One“, prašome nusileidimo instrukcijų. Baigiau.
„Chowhound One“, galite leistis virš žemės.
Nusileidimo takas 281, matomumas – maždaug 400 metrų.
Vėjas 300 laipsnių, 22 km/val.
Slėgis – viena atmosfera. Baigiau.
„Clearup Tower“, prašau pakartoti. Baigiau.
Puikiai viską girdėjai, Geilai.
Kad mane kur.
Pažiūrėkit, kas atvyko.
Akmenukas mano bate.
Sugrįžau.
Ir koks jausmas vėl skristi?
Geras.
Pažiūrėkit, kas sugrįžo.
- Hari. - Džonas Iganas.
- Kaip sekasi? - Labai gerai, pone.
- Malonu tave matyti. - Ir man.
- Jau nebevemi, ką? - Ne.
- Smagu, kad sugrįžai. - Keni, kaip tu?
Rouzi, kaip malonu. Malonu tave matyti. Kaip sekasi?
Paskutinėmis karo dienomis keliskart mėtėme maisto dėžes.
Ir tuomet vieną dieną...
Vakar ryte 2.41 val. ryto
generolo Eizenhauerio štabe...
...Jis baigėsi.
...generolas Jodlas,
Vokietijos aukščiausiojo vado atstovas,
ir grosadmirolas Denicas,
paskirtasis Vokietijos vadovas,
pasirašė visų Vokietijos žemių, jūros ir oro pajėgų Europoje
besąlyginio pasidavimo aktą
Sąjungininkų ekspedicinėms pajėgoms
ir kartu Sovietų aukščiausiajam vadui.
Karo veiksmai bus oficialiai sustabdyti viena minutė po vidurnakčio šiąnakt,
antradienį, gegužės 8 d.
Tačiau siekiant išsaugoti gyvybes, ugnis nutraukta jau vakar,
visame fronte ir mūsų brangiose Normandijos salose.
- Taip. Ei, ateik! Atneškit jai... - Dar vieną, prašyčiau!
Iki dugno, bičiuliai. Vyksim namo.
Apšvieskim viską!
Taip! Vykstam namo!
Mums pavyko, bičiuliai!
Taip!
Viskas, vyručiai.
Eime.
Iš pradžių tai atrodė nerealu,
neįmanoma, neįsivaizduojama.
O tuomet – neišvengiama.
Vykome namo.
Jūsų karieta paruošta, majore.
Visi mes.
Manęs laukė žmona.
Ačiū, bičiuli.
Sūnus.
Gyvenimo pradžia.
Verčiau susitiksiu su tavimi „Minton's“ džiazo klube.
Lauksiu.
Atsinešk savo mažylį.
Nori, kad neščiausi savo kūdikį į džiazo klubą?
Per anksti nebūna.
Būsi šaunus tėvas, Krosi.
Taip manai?
Aš žinau.
Jie laimėjo!
Sveikas.
Viskas.
Pasiruošęs skristi namo?
Pasiruošęs pamatyti Mardžę?
Tai jau tikrai.
Forma 1A?
Taip.
Valdikliai ir sėdynės?
- Yra. - Kuro vožtuvai ir jungiklis?
Išjungti.
Paliksime daug gerų vyrų.
Daug drąsių vyrų.
Taip.
Radiatoriai šalti.
Padidinam.
Kartais pasauliui tenka susidurti su savimi,
atsakyti, kas esame, su kuo esame.
Skridau namo.
Troškau, kad mūsų būtų buvę daugiau.
Mes jūsų pasiilgsim. Viso!
Iki! Viso!
- Ką gi. - Ką gi. Viskas.
115 km/val.
130 km/val.
145 km/val.
Štai.
Važiuoklė pakelta.
Didinam aukštį.
HARIS KROSBIS
išėjo iš Oro pajėgų 1945 m. kaip pulkininkas leitenantas
ir sugrįžo pas Džinę ir jų sūnų Styvą.
1953 m. Stanfordo universitetas jam suteikė literatūros daktaro laipsnį.
Kelerius metus jis dėstė Ajovos universitete,
o vėliau su Džine ir savo 4 vaikais apsigyveno Masačusetse.
Krosbis dėstė Bostono ir Harvardo universitetuose
daugiau nei 30 metų.
Haris ir Džinė buvo Tėvų ir vaikų organizacijų
prezidentais visose mokyklose, kuriose mokėsi jų vaikai.
Hario Krosbio memuarai apie jo patirtį Antrajame pasauliniame kare
buvo išleisti 1993 metais. Haris mirė 2010 m. būdamas 91-erių.
ALEKSANDRAS DŽEFERSONAS
aktyviai tarnavo Oro pajėgose
iki 1947 m. gruodžio, o tuomet tapo Oro pajėgų rezervistu.
Tais pačiais metais jis sugrįžo į Detroitą su savo žmona Adela
ir tapo gamtos mokslų mokytoju.
Jis dirbo Detroito valstybinėse mokyklose daugiau nei 30 metų.
Džefersonas išėjo į pensiją iš Oro pajėgų rezervistų
kaip pulkininkas leitenantas.
Jis buvo vienas iš Detroito
bei nacionalinės Taskigio aviatorių kuopos įkūrėjų.
Aleksandras Džefersonas mirė 2022 m. birželį,
sulaukęs 100-o metų.
RIČARDAS MAKONAS
buvo paaukštintas į kapitonus po išlaisvinimo iš Mosburgo.
Jis išėjo iš Oro pajėgų 1945 m. gruodį.
Grįžęs į Birmingamą Alabamoje, Makonas įkūrė skraidymo mokyklą.
Indianos universitete įgijęs matematikos magistro laipsnį,
jis sugrįžo į Alabamą ir dirbo Mailso koledže.
1955 m. Makonas prisijungė prie savo draugo Aleksandro Džefersono Detroite
ir pradėjo savo valstybinės mokyklos mokytojo karjerą.
Ričardas Makonas ir Aleksandras Džefersonas
liko draugais iki Makono mirties 2007 m., jam sulaukus 86-erių.
Kpt. (pensin.) Ričardas Makonas palaidotas Arlingtono nacionalinėse kapinėse.
ROBERTAS „ROUZIS“ ROZENTALIS
ruošėsi tapti B-29 bombonešio pilotu,
kai 1945 m. rugpjūtį japonai pasidavė.
Po karo
Rouzis padėjo Niurnbergo tribunolui nuteisti nacių karo nusikaltėlius.
Jis apklausė aukščiausius Vokietijos kariuomenės vadus,
įskaitant Liuftvafės vadovą, feldmaršalą Hermaną Geringą.
Vykdamas į Niurnbergą
Rouzis susipažino su kolege prokurore Filise Heler.
Po mažiau nei dviejų savaičių jie susituokė.
Jie susilaukė trijų vaikų.
Už savo tarnybą Robertas Rozentalis buvo apdovanotas 2 Sidabrinėmis žvaigždėmis,
dviem Pasižymėjusio skraidymo kryžiais, dviem Purpurinėmis širdimis,
britų Pasižymėjusio skraidymo kryžiumi bei Prancūzijos Karo kryžiumi.
Karo metu jis dalyvavo 52-ejose misijose,
iš jų daugiausiai – su 100-ąja Bombonešių grupe.
Rouzis mirė 2007 m., sulaukęs 89-erių.
GEILAS „BAKAS“ KLIVENAS
liko Oro pajėgose ir tarnavo Korėjos bei Vietnamo karuose.
Jis išėjo į pensiją kaip pulkininkas.
Klivenas Harvarde įgijo verslo administr. magistro, o Džordžtaune – daktaro laipsnį.
Bakas vedė Mardžerę Spenser, kai pirmą mėnesį sugrįžo
į JAV po karo. Džonas Iganas buvo jo vyriausiuoju pabroliu.
Mardžė netikėtai mirė 1953 m.
Ji buvo ištekėjusi už Geilo aštuonerius metus.
Jis tebeturėjo jos nuotrauką su savimi, kai mirė po 53-ejų metų,
sulaukęs 87-erių.
DŽONAS „BAKIS“ IGANAS
liko Oro pajėgose ir po karo.
Vieną vakarą, grįždamas į Manitovoką,
jis susitiko mokyklos laikų draugę Džozefiną Pitz,
kuri irgi dėvėjo moterų oro pajėgų pilotės uniformą.
Jie susituokė po kelių mėnesių.
Pulkininkas Iganas skrido į kelias kovos misijas Korėjos kare.
Vėliau jis tapo
Oro pajėgų operacijų Ramiojo vandenyno pakrantės direktoriumi.
Jis dirbo Pentagone ir mirė 1961 m. nuo širdies smūgio.
Jam buvo 45-eri. Džozefina mirė 2006 m.
Jie drauge palaidoti Arlingtono nacionalinėse kapinėse.
Išvertė Akvilė Katilienė