3. FEBRUÁR 1945
Za prvých pár týždňov roku 1945
sme Tretiu ríšu obkľučovali zo všetkých strán.
Na západe Spojenci vtrhli do Nemecka.
BERLÍNSKE NEBO
Z východu sa Rusi približovali k rieke Odra.
A na oblohe nesporne letela 8. letecká jednotka.
Boli sme skutoční vládcovia nebies.
Veliaci pilot chvostu, dostávame sa k cieľu.
Ako to tam vzadu vyzerá?
Dobre. Všetci sú zoradení.
Rozumiem. Zhadzujme.
Je tvoje, Gene.
Rozumiem, major.
Otváram bombovnicu. Minúta do zhodenia.
- Trafili nás? - Motory na pravoboku idú.
Ale Doug, poď sem dole a pozri sa na toto.
Zasiahli pár nádrží.
Áno, pane. Idem.
Major, spôsobili škodu.
Viacero kyslíkových bômb prasklo. Máme len šesť v zálohe.
Rozumiem. Sleduj to, Doug.
Rakety.
Prvý motor horí. Vypínam ho.
Prerušujem palivo a olej. Ako vyzerá?
- Hotovo. Uhasený. - Dobre.
Približujeme sa k cieľu. Päť sekúnd do zhodenia bômb.
Zhadzujem bomby.
Vyzeralo to dobre, Luke. Asi sme...
Pilot posádke, aké je poškodenie? Hlásenie.
Gene, Luke, hláste sa.
Na dvojke a štvorke klesá tlak oleja. Tretí motor horí.
Prídeme o lietadlo. Prídeme oň.
Doriti.
Hlavný veliteľ zástupcovi, chlapci, preberáte to.
Opakujem, chlapci, preberáte to.
Rozumiem. Preberáme velenie.
- Prevezmem lietadlo, dobre? - Rozumiem.
Posnažím sa nás dostať za ruský front, kde budeme v bezpečí.
Áno, pane. Lietadlo je vaše, Rosie.
No tak. No tak. Vydrž ešte chvíľku.
Strácame rýchlosť. Vypadneme?
Ešte nie. Nespadneme v Berlíne.
No tak, no tak, no tak. Ešte chvíľku.
Major, ľavé krídlo je na franforce.
Už sme skoro tam.
A je koniec. Stratí vztlak.
Vypadni. Stlač alarm a choď.
Odtiaľto sa dostaneme cez rieku.
Posnažím sa ho udržať rovno čo najdlhšie.
- Choď. Valí sa sem dym. - Áno, pane.
Pohyb.
- No tak, no tak. Poďme. - Máš?
No tak.
Gene!
VÝCHODNE OD RIEKY ODRA MEDZI NEMECKÝM A RUSKÝM FRONTOM
Nie, nie! Nie, nie, som Američan.
Amerikanski. Roosevelt. Stalin. Coca-Cola.
Roosevelt.
PODĽA KNIHY DONALDA L. MILLERA
VLÁDCOVIA NEBIES
DEVIATA ČASŤ
Dopekla. 2300 hodín. To je, koľko, 30 minút? Menej.
Poďme! Ponáhľajte sa!
O polhodinu pri prednej bráne. Musíme pochodovať.
- Rozšírte to. Choďte! - Áno, pane. Vykonám.
Všetci von. Poďme. Tridsať minút.
O polhodinu musíme byť pri bráne.
2300 hodín, potom pochodujeme. Nepovedali ako ďaleko či dlho.
Tridsať minút. Ježiši.
Dobre. Zbaľte to. Poďme. Dajte si najteplejšie veci.
Kam podľa teba ideme?
Neviem. Spojenci musia byť blízko.
Najteplejší výstroj.
Len nevyhnutnosti.
Skrátka to rozbi.
Poďme.
Zoberte zápalky.
Len jedlo, čo vydrží.
Nemčúri už vyrezali diery do konzerv.
Nevydržia.
Všetko spáľte! Všetko!
- Pustite to! - To je moje!
Zlezte!
Ako sa darí?
Bol by som radšej, keby sa sem Rusi dostali prví.
Nechceš utiecť, však?
Ty nechceš utiecť, však?
Nie v tejto mrazničke.
Ham.
Hambone. Na tvojom mieste by som to nerobil.
Hej?
Ktovie, kedy znova dostaneme takéto jedlo, vieš?
Choď doriti.
Každý, kto sa pokúsi utiecť, bude zastrelený. Neskúšajte to.
To sú Rusi. Sú blízko.
To sú určite Rusi.
Drž hubu, čierna zberba! Pochodom v chod! Rýchlejšie! Rýchlejšie!
Dobre, ideme. Ideme. Ideme.
Takto sa zaobchádza s letcami hrôzy a vrahmi.
Silou!
V poriadku, Solomon?
Asi v takom ako Žid na nočnej prechádzke v Nemecku.
NEMECKÝ VIDIEK
32 KILOMETROV JUHOZÁPADNE OD TÁBORA STALAG LUFT III
- Bucky vravel, nech ne... - Doriti, nehovor to.
Dobre.
Áno.
No, hneď ako niečo budeš vedieť, ozvi sa. Dobre?
Vďaka, Bill.
Nič. Stále žiadne novinky o nikom, ani Rosiem ani o posádke.
Čo povedali?
Padli nad územím nikoho východne od Berlína.
Ježišikriste.
Major, pane.
Dopekla, čo tu robíš, synak?
O 5 minút je odlet a sklad s vybavením je zamknutý.
Pohyb, ľudia. Trochu života. Poďme.
- Ty posratý... - Hej, Clouter.
Čo sa smeješ? Pred týždňom si mal veľkého orieška.
Asi si nikdy neletel nad Nemeckom bez padáka, čo?
No, neviem, Crosby. A ty?
Takže, odteraz
bude búda s vybavením otvorená a plná personálu do vzletu
a 30 minút potom. Áno, major?
- Áno, major. - Áno, major?
Áno, major.
Dobre. Počuli ste ho. Utri sa. Ideme.
CESTA DO MUSKAU
77 KILOMETROV JUHOZÁPADNE OD TÁBORA STALAG LUFT III
Danke. Ďakujem.
Z cesty!
- Nabok. - Z cesty.
- Pohyb! - Počujete?
- Z cesty. Hneď. - Pohyb.
Za krv a zem!
Postavte sa a vzdajte úctu našim hrdinským bojovníkom!
Heil Hitler.
Deti a starci.
Všetko je stratené.
TEHELŇA MUSKAU
MUSKAU, NEMECKO NÚTENÉ PRÁCE V TEHELNI
Nebežte, nebežte.
Hej, je tam dosť miesta pre všetkých.
No tak. Bližšie. Bližšie.
Hovorí sa, že za úsvitu pôjdeme na železničnú stanicu.
A vie sa, aj kam pôjdeme?
Nie. Len buď na úsvite pripravený.
Toto nie je dobré. Niekam nás zoberú a zabijú, však?
Načo by nás presúvali?
Mali kopu príležitostí nás zabiť, keby naozaj chceli.
- Neviem. Sú to nacisti. - To nič, Solly.
Nevyvinulo sa to úplne, ako sme mysleli, že?
Nie tak úplne. Urobil by si niečo inak?
To nemôžem povedať. Ty?
Neplánoval som, že ma zostrelia.
Vieš, naozaj som veril, že ak by vo vzduchu ostali len dve B-17-tky,
pilotovali by sme ja a ty.
Posledných pár rokov by bolo bez teba oveľa ťažších, John.
Rovnako.
Spomaľujeme, nie?
Tušíte, kde sme?
NORIMBERG HLAVNÁ STANICA
Norimberg. Doriti! Norimberg. Posratý Norimberg. Ja...
- Upokoj sa, Solly. - Upokoj sa.
- Som mŕtvy. - To nič, Solly.
Teraz sme v srdci ich vlasti, chlapci.
TÁBOR STALAG XIII NORIMBERG, NEMECKO
Gale? Gale!
Gale Cleven.
Ježiši, no mňa.
George. Dopekla, ako sa máš?
Ďaleko od domova.
Panebože. Toto je George Neithammer.
- John. - Jediný chlapík,
- čo vie o bejzbale viac než ty. - Naozaj?
- Komu fandíš? - Yankees. Ty?
- Cubs. - Možno o rok.
Pozrime sa, či vám chlapcom nájdeme nejaké stany s ohňom.
Varujem vás, väčšina ich nemá.
To nič. S radosťou sa len skryjeme pred snehom.
POĽSKO CESTA DO POZNANE
Generál vraví, že môže vziať na letisko
v Baranoviči,
na let do Moskvy.
A odtiaľ do Anglicka.
Varuje, že cesta bude veľmi nebezpečná.
Možno cez Teherán.
Na zápach.
Vpredu je voz, čo prišiel o koleso.
Musia ho opraviť.
Vadilo by vám... keby si ponaťahujem nohy?
„SUDCA ŽIVOTA BUDE CELÝ ŽIVOT SÚDIŤ.“
Takýchto táborov sme našli mnoho.
Keď sme prišli, všetci už boli mŕtvi a upálení.
Je... Je ich viac?
Áno. Naši súdruhovia našli aj väčšie tábory ako tento.
Vybudovali ich, aby zabíjali ľudí, mnohých naraz.
Poliakov, Rusov. Poväčšine židov.
Voz, opravili ho. Môžeme pokračovať.
RUSKÁ LETECKÁ ZÁKLADŇA PRI POZNANI, POĽSKO
Ostaňte tu, major, zistím, kedy to letí do Moskvy.
Ďakujem, poručík.
Kam idete? Idete... idete domov?
Domov? Rodina?
Vraví, že jeho rodina je mŕtva, sú pochovaní v jeho dedine.
Pochoval ich vlastnými rukami,
spolu s ostatnými dedinčanmi, ktorých Nemci zabili.
Nemci mu prikázali, aby naplnil priekopu.
Niekde tam leží jeho manželka, dcéra a vnúčatá.
Tak vzal lopatu.
Ak chcete žiť... musíte sa rozhodnúť.
Kam teraz pôjde?
Major, už sa nastupuje na lietadlo do Moskvy.
Choďte s pánom Bohom.
Ak Boh existuje, zabudol naňho.
Ani zem, čo zakrýva naše kosti, si nás nebude pamätať.
Major! Major, musíme ísť. Ponáhľajte sa.
Poďme.
TÁBOR STALAG XIII NORIMBERG, NEMECKO
2. APRÍL 1945
Čo povedal?
Chcú mať navrch pred Spojencami.
Boja sa, že sa znova približujú, takže ďalší pochod.
Odchádzame o 1900 hodín.
Ďalší nočný pochod?
Áno, ale povedal som im, že nepôjdeme viac ako 20 km za noc
a súhlasili.
Rozšírte to.
CESTA DO BERCHINGU BAVORSKO, NEMECKO
Pepek vraví, že zajtra nás prevedú Dunajom.
Buď utečieme dnes alebo vôbec.
- Dnes večer? - Dnes.
Potom sa nám nepodarí utiecť, Gale.
Rieka je príliš veľká, aby sme sa vrátili sem.
Počuj, chlapi sa začínajú skupinkovať.
Buck, ak to udržíme v malom... ja, ty, George, Aring...
vieš, väčšia šanca ísť nepozorovane.
- P-51-tka! - Cigarety a fakle, zahaste ich!
Zahaste ich!
Glemnitz! Povedali sme, že musíme prestať s nočnými pochodmi.
Útočia na nás naše vlastné poondiate lietadlá.
- Nie je to bezpečné. Vraveli sme to. - Upokoj sa!
- Nie je to bezpečné. Vraveli sme. - John, pozri. Pozri sa na mňa.
Pozri sa na mňa. Idem do toho.
Dnes večer utečieme.
Upokoj sa, než schytáš guľku do hlavy.
Pohyb! Pochodom v chod!
Bob, povedz Simoleitovi, že 20 km sme si odkráčali.
Zastavíme tu a teraz.
Áno, pane.
Korlesky, Tiller, chcem, aby ste hľadali nocľah.
Opustené budovy... Kostol, školu. Čokoľvek, čo nájdete.
Podľa Jeffersonovej mapy je o pár kilometrov severozápadne les.
Ak sa tam dostaneme, mali by sme byť dosť krytí.
Dostaneme sa tam.
Poďme tadiaľ,
využime zmätok, kým ešte môžeme.
Cez ten múr.
Dobre. Kto chce ísť prvý?
Idem ja.
Dobre, Bill. Choď.
Dobre.
- Do toho. Som hneď za tebou. - Dobre.
Stáť! Stáť!
Hej, nestrieľajte.
- Choď, Buck. Vypadni. - Stáť!
Pustite toho muža. Okamžite.
Pustite ho.
Dopekla. Skrivíte mu čo i len vlások a máte vzburu.
Glemnitz.
Toto je jeden z vyšších dôstojníkov a je kľúčový pre...
Seržant, prikážte vojakovi, nech pustí majora Egana.
Okamžite.
Dopekla, čo to malo byť?
George, Bill a Buck preliezli cez múr.
Počuli ste to?
Ako naše nákladiaky.
Zdá sa, že ustupujú.
Sviňa!
Prosím.
Choď!
Choď.
Posraté decká.
Musíme ísť, Buck.
Buck.
Nemali ani poondiate náboje.
Poďme.
Tu je. Prežil!
Vitajte späť!
Zdravím.
- Ako sa darí, chlapci? - Vrátil si sa, Rosie!
Je späť. Major Rosenthal prežil.
Poďme!
Ahoj, chlapci.
- Aggie, ako sa máš, priateľu? - Prežil si.
- Hej, nech vás neprejde. - Zastavím?
Nie, nie.
Vitaj, Rosie!
Dobre, Rosie!
Rosie! Áno!
A potom sme z Poltavy leteli C-46-tkou do Iránu
a potom
rovnakou C-46-tkou do El-Adenu... britská základňa...
a potom hore cez Atény a potom Rím a Neapol.
A potom, počúvaj,
nás presunuli do Churchillovho osobného prerobeného B-24 Liberatora...
nežartujem...
na let späť do St. Mawgan.
A ty sa máš ako?
Čo Jean?
Je tehotná.
Bude zo mňa otec.
Žartuješ?
Croz.
Croz, gratulujem!
Bože, tak veľmi sa s vami teším.
Áno. Áno.
To... To je dobré. Však?
- Áno. - Dobre.
Si si istý?
Áno. Vieš, len...
Neviem, len...
Vieš, všetko to zabíjanie,
vieš, deň čo deň...
človeka nejako ovplyvní.
Je preto...
iný...
a nie v dobrom.
Vieš, Rosie, niekedy sa zobudím...
a ani sa nespoznávam v zrkadle.
Pripomína mi to citát od Nietzscheho, čo som čítal na vysokej.
Povedal...
„Ten, kto bojuje s príšerami...
by sa mal snažiť, aby sa príšerou nestal.
Pretože, ak sa zahľadíš do priepasti...
priepasť hľadí priamo na teba.“
Prišli sme bojovať s príšerami, Croz.
Hej.
A, áno...
Hej, robili sme preto drsné veci...
ale museli sme.
Inak sa to nedá.
Veci, ktorých sú tí ľudia schopní...
Nie, zaslúžia si to.
Ver mi.
Zaslúžia si to.
BAVORSKÝ VIDIEK JUŽNE OD NORIMBERGU
Stojte!
- Hej! Američania! - Sme Američania!
Američania! Sme americkí letci!
Držte ruky hore!
Máme tu dvoch. Vraj sú naši.
Vyzerajú ako zajatci.
Fajn. Priviesť.
Pohov.
TÁBOR STALAG VII MOOSBURG, NEMECKO
Bob, nájdi nejaký úkryt pred počasím.
Áno, pane.
Nuž, asi nás nezadokumentujú.
Nevyzerá to tak.
Poďme.
Vďaka za zvezenie.
Major. Vitajte naspäť.
Crosby, stále si v tejto diere?
Iste.
- Major. - Rosie.
- Sme radi, že ste späť, pane! - Vitajte!
Lemmons.
- Páni. - Sme radi, že ste späť.
Máte batôžtek, major?
Nie, nechal som ho v apartmáne v stalagu.
Mám len to, čo vidíš.
Musím poďakovať veliacemu dôstojníkovi, že Hank prišiel do Paríža.
Za ostatné týždne sme mali pár kyvadlových misií.
Na čo to je?
Holanďania hladujú,
takže im Spojenci zhadzujú tony potravín západne a juhozápadne od Zuiderzee.
Má to byť dočasné prímerie s Nemcami,
takže žiadna protiletecká paľba.
Doteraz to odmietali, ale, dopekla, aj tak tam lietame.
Egan nás nenechal to poslať vašim rodičom.
Stále hovoril: „Očakávam ho,“
a „Môj kamoš je len nezvestný.“
Takže, major,
operačné tak trochu dúfalo, že by vám nevadilo letieť
na tejto milosrdnej misii, ktorú som spomínal.
Pravidelná trasa,
ale nemôžete si byť istý, čo spravia Nemci.
Bude fajn sadnúť opäť za kormidlo.
Takže Bucky neušiel s vami, čo?
Nie. Nie, Bucky musel... Musel ostať s mužmi.
Ale je v poriadku, však?
Áno, bol na tom niekedy inak?
Tuším, že keď sa to celé skončí, Alex,
asi nás pošlú domov z Marseille alebo Le Havru.
Neverím, že by nás poslali zo starého Anglicka.
Hej, hej!
Macon, to je P-51-tka.
Amíci!
To je P-51-tka.
Už idú!
Vracia sa.
Vracia sa!
Dole! Skloňte sa!
Áno! Poďme!
Dobre, ideme domov!
Poďme!
Všetci dole!
Pohyb! Z cesty!
Chlapi! Zneškodnite vežu!
Vzdaj sa, Nemčúr!
Hej, chlapi, máte vlajku? Kto má vlajku?
Nemáme.
- Máte tam vlajku? - Nie, pane!
- Vlajku! Žiadne? - Nie.
- Žiadne? - Vezmi vlajku!
- Hej, hej, máš vlajku? - Mám ju! Tu.
Major!
Tu je.
Pomôžte mi hore!
- Nestrieľajte. - Povedz mi jeden dôvod.
Buďte rozumní.
Ideme domov!
Sloboda!
Aký je to pocit?
- Áno! - Áno! Zves ju!
Do toho, Bucky!
Bucky! No tak. Áno!
Áno! Roztrhajte ju!
Áno! Do toho! Roztrhajte ju!
Dobre, Bucky!
USA!
Plukovník, tábor a dedina sú vaše.
Svojich neozbrojených mužov vám odovzdám o 30 minút.
Odchod.
Plukovník Clark, zoberme ich domov.
Áno!
Rosie.
Major.
Žuvačky, čokoláda
a, hej, pozri.
Pomaranče po mesiacoch. Pre Holanďanov sú to roky.
Pekne.
- Ach, major. - Major.
Croz.
Poďme nakŕmiť ľudí.
Áno, pane. To znie dobre.
Dúfam, že nevadí, ale väčšinou sedávam vľavo.
Vlastne vždy.
Zavolám generálovi.
Nie, žartujem.
Je mi cťou.
Pripravený na kontrolu?
Najviac, ako sa dá.
1A?
Skontrolované.
Riadenie a sedadlá?
Skontrolované.
Ken?
Dopekla, čo ty tu?
O sto dolárov, že ti nenapadne lepší letový inžinier.
Navyše som si povedal, že by si užil, keby v ňom naozaj letí.
- Ešte si neletel v lietadle? - Nie, pane.
- Ako... Nikdy? - Nikdy.
V 1943 som sem prišiel loďou, no, a nikdy som nemal dôvod letieť.
Štartujem prvý.
Čo výhľad, Kenny?
Krása.
Neskutočné, čo?
HOLANDSKO 1. MÁJ 1945
Navigátor pilotovi, otočka na 090, prepínam.
Pilot navigátorovi, rozumiem.
Ideme na to.
Pripravte sa, ľudia.
Približujeme sa k Valkenburgu.
Pokojne sa pomodlite, aby na nás nezačali strieľať,
ak to robievate.
Zdá sa, že sme v bezpečí, chlapci.
Nemci sa rozhodli rešpektovať prímerie.
Bystrí Nemčúri.
Hej, pozrite sa.
Vidno ich.
Zhoď to podľa uváženia, Doug.
Rozumiem, major.
Otváram bombovnicu.
Zhadzujem debny.
Tak. Dokázali sme to.
Hej, pozri, pozri.
„Vďaka, Amíci.“
VEĽKÁ VĎAKA, AMÍCI
Pozrime sa.
Veža Clearup, tu Jedák jeden, žiadam pokyny na pristátie. Prepínam.
Jedák jeden, povolenie na priblíženie preletom.
Pristávacia dráha 281 pri indikovanej vzdialenosti 366 metrov.
Vietor 300 do 19 km/h.
Výškomer, 29,96. Prepínam.
Veža Clearup, prosím zopakujte to. Prepínam.
Dopekla, počul si ma prvýkrát, Gale.
No to ma podrž.
Koho to tu máme.
Kamienok v mojej topánke.
Som späť.
Aký to bol pocit byť opäť hore?
Dobrý.
Kto je späť.
- Harry. - John Egan.
- Ako sa máš? - Dobre, pane.
- Rád ťa vidím. - Aj ja vás.
- Už nevraciaš? - Nie.
- Fajn, že ste späť. - Ako?
Rosie, je mi potešením. Rád ťa vidím. Ako sa máš?
Počas posledných dní vojny sme zopárkrát zhodili zásoby.
A potom sa to jedného dňa...
Včera ráno o 2.41
na veliteľstve generála Eisenhowera...
...skončilo.
...generál Jodl,
zástupca nemeckého najvyššieho velenia
a veľkoadmirál Dönitz,
vymenovaný za čelného predstaviteľa nemeckého štátu,
podpísali akt bezpodmienečnej kapitulácie
všetkých nemeckých pozemných, námorných a vzdušných síl v Európe
Spojeneckým expedičným silám
a zároveň sovietskemu vrchnému veleniu.
Nepriateľské prejavy sa oficiálne skončia minútu po dnešnej polnoci,
v utorok 8. mája.
Ale v záujme záchrany životov sa včera začalo prímerie
a bude znieť po celom fronte a našich drahých Normanských ostrovoch.
- Áno. Hej, poď sem! Nech sem... - Ešte jeden!
Dopite, chlapi. Ideme domov.
Odpáľte to!
Áno! Ideme domov, zlatko!
Dokázali sme to!
Áno!
Zatvorte to, chlapci.
Poďme.
Najprv sa to zdalo nereálne, nemožné, nepredstaviteľné.
A potom neodvratné.
Išli sme domov.
Major, vaše lietadlo čaká.
My všetci.
Musel som ísť za manželkou.
Vďaka, kamoš.
A synom.
Začať žiť život.
Dúfam, že ťa uvidím v newyorskom Minton's.
Budem tam.
Dones malého.
Mám doniesť nemluvňa do jazzového klubu?
Hej, nikdy nie je priskoro.
Budeš skvelý otec, Croz.
Myslíš?
Viem to.
STO DÔKAZOV
Vyhrali!
Ahoj.
A je to tu.
Pripravený ísť domov?
Pripravený ísť za Marge?
Stavím sa, že áno.
1A?
Skontrolované.
Riadenie a sedadlá?
- Skontrolované. - Ventily paliva a vypínače?
Vypnuté.
Opúšťame kopu dobrých mužov.
Kopu odvážnych mužov.
Áno.
Medzichladiče sú chladné.
Podvozok hore.
Občas sa musí svet postaviť sám sebe,
odpovedať na otázku, čo sme zač tým, kým sme.
Išiel som domov.
Kiežby to platilo pre viacerých.
Budete nám chýbať. Ahoj!
Zatiaľ ahoj! Ahoj!
- Dobre. - Dobre. A je to tu.
Sedemdesiat.
Osemdesiat.
Deväťdesiat.
Ideme.
Podvozok hore.
Výkon stúpania.
opustil letectvo v roku 1945 ako podplukovník
a vrátil sa k Jean a ich synovi Stevovi.
V roku 1953 získal PhD. z literatúry na Stanforde.
Po niekoľkých rokoch učenia na Univerzite v Iowe
sa s Jean a štyrmi deťmi presťahovali do štátu Massachusetts.
Viac ako 30 rokov učil v Bostone a na Harvardskej univerzite.
Obaja pôsobili vo vedení združenia rodičov na každej škole, kam chodili ich deti.
Pamäti Harryho Crosbyho o jeho zážitkoch z druhej svetovej vojny
vyšli v roku 1993. Zomrel v roku 2010 vo veku 91 rokov.
ostal v aktívnej službe vzdušných síl
až do decembra 1947, keď vstúpil do zálohy letectva.
V rovnaký rok sa s manželkou Adellou presťahovali späť do Detroitu,
kde začal učiť prírodné vedy.
Viac ako 30 rokov tam učil v štátnom školskom systéme.
Jefferson odišiel zo zálohy letectva
ako podplukovník.
Bol zakladajúcim členom
detroitských a národných kapitol o letcoch z Tuskegee.
Alexander Jefferson zomrel v júni 2022.
Dožil sa 100 rokov.
RICHARD MACON,
po oslobodení z Moosburgu ho povýšili na kapitána.
Z letectva odišiel v decembri 1945.
Po návrate do Birminghamu v Alabame založil leteckú školu.
Po inžinierskom titule z Univerzity v Indiane
sa vrátil do Alabamy pracovať na škole Miles.
V roku 1955 sa Macon pridal k priateľovi Alexanderovi Jeffersonovi v Detroite
a započal svoju kariéru učiteľa v štátnom školstve.
Macon a Jefferson sa priatelili
až do Maconovej smrti v roku 2007. Umrel vo veku 86 rokov.
Kapt. (výsl.) R. Macon je pochovaný na Arlingtonskom národnom cintoríne.
ROBERT „ROSIE“ ROSENTHAL
v čase kapitulácie Japoncov v r. 1945
bol na výcviku za pilota B-29-tok.
Po vojne
pomáhal pri norimberskom procese stíhať nacistov.
Vypočúval predstaviteľov nemeckého vrchného vojenského velenia
vrátane poľného maršala H. Göringa, veliteľa Luftwaffe.
Na ceste do Norimbergu stretol
žalobkyňu Phillis Hellerovú.
O necelé dva týždne sa vzali.
Mali tri deti.
Za vojenskú službu dostal dve strieborné hviezdy,
dva kríže letectva, dve purpurové srdcia,
britský kríž letectva a Croix de Guerre od Francúzska.
Počas vojny odlietal 52. misií,
najviac z celej 100. bombardovacej letky.
Rosie umrel v roku 2007 vo veku 89 rokov.
GALE „BUCK“ CLEVEN
ostal vo vzdušných silách a slúžil v kórejskej a aj vo vietnamskej vojne.
Do výslužby odišiel ako plukovník.
Cleven získal titul M.B.A z Harvardu a PhD. z Georgetownskej univerzity.
Buck sa oženil s Marjorie Spencerovou do mesiaca po návrate
do Spojených štátov po vojne. John Egan mu bol svedkom.
V roku 1953 Marge nečakane umrela.
Za Galea bola vydatá osem rokov.
Jej fotku mal na kozube aj o 53 rokov neskôr,
keď vo veku 87 rokov zomrel.
JOHN „BUCKY“ EGAN
ostal vo vzdušných silách aj po vojne.
Keď sa raz večer vrátil z Manitowocu,
náhodou stretol známu zo strednej školy, Josephine Pitzovú,
ktorá bola služobná pilotka ženských vzdušných síl.
O pár mesiacov sa vzali.
Počas kórejskej vojny lietal na misiách.
Stal sa riaditeľom
Operácií vzdušných síl pre celý Pacifik.
Keď v roku 1961 umrel na infarkt, pracoval v Pentagone.
Mal 45 rokov. Josephine umrela v roku 2006.
Sú pochovaní spolu na Arlingtonskom národnom cintoríne.
Preklad titulkov: Jozef Ferencz