3. FEBRUAR 1945
V prvih tednih leta 1945 smo že obkoljevali Tretji rajh z vseh strani.
V Nemčijo smo vdirali z zahoda.
NEBO NAD BERLINOM
Na vzhodu so se Rusi približevali reki Odri.
Ameriška osma zračna je neovirano preletavala nebo.
Bili smo resnični gospodarji zraka.
Rep, vsak hip bomo nad tarčo.
Kako kaže zadaj?
- Major, smo v formaciji. - Sprostimo bombe.
- Gene, lahko začneš. - Razumem, major.
Odpiram loputo prostora z bombami. Odmet čez minuto.
- So nas zadeli? - Desna motorja sta cela.
Ampak, Doug, pridi pogledat. Dva rezervoarja goriva so zadeli.
Razumem. Prihajam.
Major, poškodovani so.
Predrtih je več kisikovih jeklenk. Samo še šest jih imamo.
Spremljaj položaj, Doug.
Rakete.
Motor ena gori. Ugašam ga. Prekinjam dotok goriva.
Kako kaže?
- Ugasnjen je. - Dobro.
Približujemo se tarči. Še pet sekund do odmeta bomb.
Spuščam bombe.
Dobro je bilo, Luke. Mislim, da...
Pilot posadki. Kakšna je škoda? Poročajte.
Gene, Luke, poročajta.
Oljni tlak v motorjih dve in štiri pada. Motor tri gori.
- Izgubili bomo letalo. - Sranje.
Poveljujoči namestniku. Prevzemate vodenje.
- Ponavljam. Prevzemate vodenje. - Razumem. Prevzemamo vodenje.
- Prevzel bom nadzor, prav? - Razumem.
Poskusil bom odleteti za rusko črto. Tam bomo varni.
Razumem. Rosie, prevzemi nadzor.
Daj, samo še malo zdrži.
Izgubljamo višino. Izskočimo?
Še ne. Ne bomo izskočili nad Berlinom.
Daj no. Samo še malo.
- Major, levo krilo je uničeno. - Samo še malo.
To je to. Vse bo odpovedalo.
Zaženi alarm in izskoči.
Še lahko prečkamo reko. Čim dlje bom skušal ohraniti vodoravni položaj.
- Pojdi. Dim vdira v kabino. - Razumem.
Gremo.
- Daj, pojdi. - Si?
Daj že.
Gene!
VZHODNO OD REKE ODRE MED NEMŠKIMI IN RUSKIMI POLOŽAJI
Ne! Ne, Američan sem.
Amerikanski. Roosevelt. Stalin. Kokakola.
Roosevelt.
PO KNJIGI DONALDA L. MILLERJA
DEVETI DEL
Prekleto. Ob 23. uri? Koliko še imamo? Pol ure? Manj.
Steci. Hitro!
Še pol ure. K vhodu moramo. Korakali bomo.
- Pojdi povedat fantom. - Razumem.
Vsi ven. Pojdimo. Pol ure.
Čez pol ure moramo biti pri vhodu.
Pohod se začne ob 23. uri. Ne povedo, kam in koliko bomo hodili.
Pol ure. Zaboga.
Dobro. Pojdimo. Čim topleje se oblecite.
- Kaj misliš, kam gremo? - Ne vem. Zavezniki morajo biti blizu.
Čim topleje se oblecite.
Le najnujnejše.
Razlomi.
Pojdimo.
Vzemi vžigalice.
Le nepokvarljiva živila.
Švabi so že preluknjali pločevinke. Ne bodo ostale užitne.
Vse sežgite! Vse!
- Prste stran! - To je moje!
Pusti me!
- Kako si? - Raje bi videl, da bi prej prišli Rusi.
Menda ne razmišljaš o begu, kaj?
Ne v tem mrazu.
Ham.
Hambone. Raje ne.
Ja?
Kdo ve, kdaj bomo spet dobili tako hrano.
Odjebi.
Vse, ki bodo poskusili pobegniti, bomo ustrelili. Ne poskušajte.
- To so Rusi. Blizu so. - To so gotovo Rusi.
Utihni, ti črna gnida. Korakaj! Hitreje!
Saj gremo, no. Gremo.
Tako ravnaš s sejalci groze in morilci. S silo!
- Solomon, si v redu? - Kot je lahko v redu Jud v Nemčiji.
NEMŠKO PODEŽELJE
32 KM JUGOZAHODNO OD STALAG LUFTA III
- Bucky te je opozoril, da ne... - Utihni, jebenti.
V redu.
Ja.
Sporoči takoj, ko boš kaj izvedel. Hvala, Bill.
Nič. Še vedno nobenih novic ne o Rosieju ne o posadki.
- Kaj je bilo? - Izskočili so nad nikogaršnjim ozemljem.
- Jezus. - Major.
Sinko, kaj se dogaja?
Čez pet minut vzletimo. Ne moremo do opreme.
Dajmo, podvizajte se.
- Klinčevi... - Hej, Clouter.
Kaj se smeješ? Prejšnji teden si jedel stržka.
Očitno še nisi letel nad Nemčijo brez padala.
Ne vem, Crosby. Si ti?
Od zdaj
bo koliba z opremo odklenjena in v njej boste
še pol ure po vzletu. Ja, major?
- Ja. Major. - Ja, major?
Ja, major.
Dobro. Slišali ste ga. Pospravite. Pojdimo.
CESTA V MUSKAU 77 KM JUGOZAHODNO OD STALAG LUFTA III
Danke. Hvala.
S ceste!
- K robu. - S ceste.
- Dajmo! - Slišite?
- S ceste. Takoj. - Hitro.
Za kri in čast!
Vstanite in izkažite spoštovanje našim junaškim borcem!
Heil Hitler.
Otroci in starci.
Po nas je.
OPEKARNA MUSKAU
MUSKAU, NEMČIJA TABORIŠČE ZA PRISILNO DELO
Ne tecite. Za vse je dovolj prostora.
Stisnimo se skupaj.
Govori se, da bomo šli ob zori na železniško postajo.
- Se govori tudi, kam? - Ne. Samo da bodimo ob zori pripravljeni.
To ni dobro. Nekam nas bodo odpeljali in ubili.
Zakaj nas selijo?
Če bi nas hoteli ubiti, bi nas že.
- Kaj pa vem. Nacisti so. - V redu bo, Solly.
Ni tako, kot sva mislila, kaj?
Ne. Obžaluješ svojo odločitev?
Ne. Ti?
Sestrelitve nisem pričakoval.
Res sem verjel, da bi, če bi ostala le dva B-17...
Da bi ju pilotirala midva.
John, zadnja leta bi bila brez tebe veliko težja.
Enako.
Upočasnjujemo, ne?
Ali kdo ve, kje smo?
NÜRNBERG – GLAVNA POSTAJA
V Nürnbergu. Sranje. V jebenem Nürnbergu smo.
- Solly, pomiri se. - Pomiri se.
- Po meni je. - Vse je v redu.
Fantje, v srcu njihove očetnjave smo.
STALAG XIII NÜRNBERG, NEMČIJA
Gale? Gale!
- Gale Cleven. - Tristo kosmatih!
- George. Kako si? - Daleč od doma.
O bog. Hej, to je George Neithammer.
- John. - Edini,
- ki ve o bejzbolu več kot ti. - Tako?
- Za koga navijaš? - Yankees. Ti?
- Cubs. - Saj bo nova priložnost.
Poskusil vam bom poiskati šotore z ognjem. Večina ga žal nima.
Nič hudega. Samo da nismo na snegu.
POLJSKA CESTA V POZNANJ
General pravi, da vas lahko pelje na letališče Baranoviči.
Od tam boste odleteli v Moskvo.
Iz Moskve pa v Anglijo.
Opozarja, da je pot zelo nevarna.
Morda čez Teheran.
Za smrad.
Pred nami je voz s snetim kolesom. Popraviti ga morajo.
Rad bi si pretegnil noge. Vam je prav?
"SODNIK ŽIVLJENJA BO SODIL ZA ŽIVLJENJE."
Veliko takih taborišč smo našli.
Mrtvi in sežgani so bili pred našim prihodom.
Več jih je?
Da. Naši tovariši so našli večja taborišča od tega.
Zgradili so jih za množično ubijanje.
Poljakov, Rusov. Večinoma Judov.
Voz je popravljen. Lahko nadaljujemo.
RUSKO LETALSKO OPORIŠČE PRED POZNANJEM
Počakajte tu. Vprašat grem za letalo za Moskvo.
Hvala, poročnik.
Kam greste? Domov?
Domov? K družini.
Pravi, da so vsi njegovi svojci mrtvi, pokopani v njegovi vasi.
Pravi, da jih je pokopal sam,
skupaj z drugimi vaščani, ki so jih pobili Nemci.
Nemci so mu ukazali, naj napolni jarek.
Nekje tam so njegovi žena, hči in vnuki.
Prijel je lopato.
Če hočeš živeti, moraš sprejemati težke odločitve.
Kam bo šel zdaj?
Major, vkrcavajo letalo za Moskvo.
Pojdi z Bogom.
Če Bog obstaja, ga je pozabil, pravi.
Spominjala se nas ne bo niti zemlja, ki prekriva naše kosti.
Major! Major, iti moramo. Pohitite.
Pojdimo.
STALAG XIII NÜRNBERG, NEMČIJA
2. APRIL 1945
Kaj je rekel?
Nemce skrbi, da so zavezniki preblizu. Ukazali so nov pohod.
- Odidemo ob 19. uri. - Še en nočni pohod?
Ja, ampak rekel sem jim, da največ 20 kilometrov. Privolili so.
Povejte naprej.
CESTA V BERCHING BAVARSKA, NEMČIJA
Jutri nas bodo peljali čez Donavo. Nocoj bo naša zadnja priložnost za beg.
- Nocoj? - Ja.
Pozneje beg ne bo izvedljiv. Reka je preširoka, da bi se vrnili na ta breg.
Fantje že tvorijo skupine.
Buck, v majhnem številu... Ti, jaz, George, Aring.
Teže nas bodo opazili.
- P-51! - Ugasnite cigarete in bakle!
Pogasite jih!
Glemnitz! Rekli smo ti, da moramo nehati hoditi ponoči.
Naša letala nas napadajo, prekleto.
- Ni varno. Povedali smo ti. - Bucky, pomiri se!
- Ni varno, hudiča. Povedali smo ti. - John, poglej me.
Poglej me. Zraven sem.
Nocoj bomo pobegnili. Pomiri se, preden te ustrelijo.
Gremo! Korakajte!
Bob, povej Simoleitu, da smo prehodili 20 kilometrov.
- Ustavili se bomo. - Razumem.
Korlesky, Tiller, poiščita zavetje.
Zapuščene zgradbe, cerkev, šolo. Karkoli.
Na Jeffersonovem zemljevidu je gozd nekaj kilometrov SZ.
- Če pridemo do tja, bo dobro kritje. - Prišli bomo do njega.
Pojdimo tja. Izrabimo zmedo, dokler jo še lahko. Čez tisti zid.
Dobro. Kdo bo prvi?
Jaz.
Prav, Bill. Pojdi.
Dobro.
- Pojdi. Tik za tabo sem. - V redu.
Stoj!
Ne streljaj.
- Buck, pojdi, gremo. - Stoj!
Izpustite ga. Takoj. Izpustite ga.
Če mu boste kaj naredili, bo upor.
Glemnitz.
To je eden mojih višjih častnikov. Nujen je za...
Starešina, ukažite mu, naj izpusti majorja Egana.
Takoj.
Kaj je bilo to?
George, Bill in Buck... Čez tisti zid so šli.
Slišita?
GM-ovi motorji so.
Umikajo se.
Prasec!
Prosim.
Pojdi!
Pojdi.
Otroci so še.
Buck, iti morava.
Buck.
Niti nabojev niso imeli.
Pojdiva.
- Tam je. Preživel je. - Dobrodošli, major.
Hej.
- Fantje, kako? - Rosie, vrnil si se!
Vrnil se je. Maj. Rosenthal je živ.
Dajmo!
Zdravo.
- Aggie, kako si? - Živ si.
- Pazi, povozil te bo. - Naj ustavim?
Ne.
Dobrodošel, Rosie!
Bravo, Rosie!
Rosie! To!
Iz Poltave smo s C-46 odleteli v Iran...
Z istim C-46 smo odleteli v El Aden, ki je britansko oporišče,
od tam pa v Atene, Rim in Neapelj.
In potem... Poslušaj tole.
Preselili so nas na B-24 liberator, osebno letalo Winstona Churchilla...
Resno! In z njim odleteli v St. Mawgan.
Kako si?
Kako je Jean?
Noseča je.
Oče bom.
Res?
Croz.
Croz, čestitam!
O, kako sem vesel za vaju.
Ja. Ja.
To je dobro. Ne?
- Ja. - Dobro.
Si prepričan?
Ja. Veš...
Kaj pa vem. To...
Vsa ta morija, ki jo izvajamo...
Dan za dnem...
Vpliva na človeka.
Ga...
Spremeni.
Na slabše.
Rosie, včasih se zbudim...
Ne prepoznam se.
Spominja me na Nietzscheja, ki sem ga prebiral na faksu.
Rekel je...
"Kdor se bori s pošastmi...
Naj pazi, da tudi sam ne postane pošast.
Če zreš v brezno...
Brezno zre nazaj vate."
- Tu smo, da se borimo s pošastmi, Croz. - Ja.
In, ja...
Morali smo početi slabe stvari.
Morali smo jih.
Ni šlo drugače.
To, česar so zmožni ti ljudje...
Ne, zaslužili so si.
Verjemi.
Zaslužili so si.
BAVARSKO PODEŽELJE JUŽNO OD NÜRNBERGA
Stoj!
- Američani! - Hej, Američana sva!
Ameriška letalca sva!
Ne spuščajta rok.
Pravita, da sta naša. Videti sta kot vojna ujetnika.
- Pripeljite ju. - Voljno.
STALAG VII MOOSBURG, NEMČIJA
- Bob, poišči jim zavetje. - Razumem.
- Ne bodo nas popisali. - Ni videti.
Pojdimo.
Hvala za prevoz.
Major. Dobrodošli.
- Crosby, še vedno si v tej luknji? - O ja.
- Major. - Rosie.
- Veseli smo vas. - Major, dobrodošli!
- Lemmons. Gospodje. - Lepo, da ste nazaj.
- Imate kaj prtljage? - Ne. V taboriščnem apartmaju je ostala.
Samo to imam.
Poveljniku se moram zahvaliti, da je Hanku dovolil pome v Pariz.
Zadnje tedne smo taksisti.
- Kaj je to? - Nizozemci so lačni.
Zavezniki zahodno in JZ od Zuiderzeeja spuščajo na tone hrane.
Nemce prepričujemo, naj ne streljajo na nas.
Nočejo privoliti, ampak mi vseeno letimo.
Egan ni dovolil, da jo pošljemo tvojim.
Govoril je, da se boš vrnil. "Moj prijatelj je samo pogrešan."
Major, operativci upajo, da boste hoteli leteti
na omenjeno dobrodelno nalogo.
Redna proga je, toda Nemci so nepredvidljivi.
Lepo bo spet sesti za krmilo.
Bucky ni pobegnil z vami, a?
Ne. Bucky je moral ostati z možmi.
Ampak je v redu, ne?
Ja. Kot vedno.
Alex, ko bo vsega konec,
nas bodo verjetno poslali domov iz Marseilla ali Le Havra.
Ne verjamem, da bomo šli v Anglijo.
Hej!
Macon, to je P-51.
Američani so!
To je P-51.
Prihajajo!
Vrača se.
Vrača se!
Na tla!
Ja! Daj jih!
Domov gremo!
Daj jih!
Vsi na tla!
V zavetje!
Fantje, onesposobimo stolp!
Na tla, Švab!
- Fantje, imate zastavo? Kdo jo ima? - Nimamo je.
- Imate kakšno zastavo? - Ne!
- Prav nobene, a? - Ne.
- Ne? - Našo prinesi!
- Hej, imaš kakšno zastavo? - Ja.
Major!
Tu je.
Dvignite me.
- Ne streljajte. - Zakaj ne?
Ostanite razumni.
Domov gremo!
Svoboda!
Kakšen je občutek?
- To! - Ja! Snemi jo!
Daj, Bucky!
Bucky! Daj že. Ja!
Ja! Raztrgajmo jo!
Ja! Dajmo!
To, Bucky!
ZDA!
Polkovnik, taborišče in vas sta vaša.
Svoje može bom razorožene izročil čez pol ure.
Prosto.
Polkovnik, spravimo jih nazaj.
To!
Rosie.
Major.
Žvečilni, čokolada in tole.
Sveže pomaranče. Za Nizozemce po več letih.
Lepo.
- Major. - Major.
Croz.
- Pojdimo nahranit ljudi. - Velja.
Ne zameri, navadno sedim na levi.
Pravzaprav vedno.
Poklical bom generala.
Samo hecam se.
Počaščen sem.
- Pripravljen za preverjanje pred vzletom? - Kot še nikoli.
Obrazec 1A?
Izpolnjen.
- Konzola in sedeža? - Preverjeni.
Ken?
Kaj pa ti tu?
Sto dolarjev, da nimaš boljšega inženirja.
In pomislil sem, da bo v letu užival.
- Nisi še letel? - Ne.
- Nikoli? - Ne.
Leta 1943 sem prišel sem z ladjo. Nisem imel razloga leteti.
Zaženi motor ena.
Kakšen je razgled, Kenny?
- Čudovit. - Res ni od muh, ne?
NIZOZEMSKA 1. MAJ 1945
Pilot, zavij v smeri 090.
Razumem, navigator.
Pa dajmo.
Pripravite se. Približujemo se Valkenburgu.
Če želite, lahko molite, da ne bodo začeli streljati na nas.
Fantje, v redu je.
Nemci so sklenili spoštovati premirje.
Švabe je srečala pamet.
Poglejte.
Lahko jih vidimo.
- Spusti po svoji presoji, Doug. - Razumem, major.
Odpiram loputo.
Spuščam zaboje.
Tako, pa smo.
Poglejta.
"Hvala, Jenkiji."
NAJLEPŠA HVALA, JENKIJI
Poglejta.
Stolp Clearup, tu Chowhound One. Prosim za navodila za pristanek.
Chowhound One, smete nas preleteti.
Azimut prileta na stezo 281, območje dotika 360 metrov.
Smer vetra 300, hitrost 12 vozlov.
Tlak 101,45 kPa. Konec.
Stolp, ponovite, prosim.
Hudiča, Gale, že prvič si me slišal.
Glej ga zlomka.
Poglej, kdo je. Trn v moji peti.
Nazaj sem.
Kako je bilo spet v zraku?
- Dobro. - Glej no, kdo je nazaj.
- Harry. - John Egan.
- Kako si? - Zelo dobro.
- Me veseli. - Enako.
- Še vedno bruhaš? - Ne.
- Veseli smo vas. - Kenny.
Rosie, zelo sem vesel. Pozdravljen.
V zadnjih dneh vojne smo nekajkrat odpeljali živila.
Potem pa...
Včeraj zjutraj ob 2.41
je v štabu generala Eisenhowerja...
Je bilo konec.
General Jodl,
predstavnik nemškega vrhovnega poveljstva
in velikega admirala Dönitza,
predsednika vlade Nemčije,
je podpisal brezpogojno vdajo
vseh nemških kopenskih, pomorskih in zračnih sil v Evropi
zavezniškim ekspedicijskim silam
in hkrati tudi sovjetskemu vrhovnemu poveljstvu.
Sovražnosti se bodo uradno končale nocoj, minuto po polnoči,
oziroma v torek, 8. maja.
V želji po reševanju življenj se je prekinitev ognja začela že včeraj.
Sirene so jo razglasile ob frontni črti in naših dragih Kanalskih otokih.
- Pridi sem! Prinesi ji... - Še enega bi.
Fantje, popijte. Domov gremo.
Ustreli!
To! Domov gremo!
Uspelo nam je!
Ja!
Zaprita.
Pojdimo.
Sprva se je zdelo neresnično, nemogoče, nepredstavljivo.
In nato neizogibno.
Šli so domov.
Major, vaše letalo čaka.
Vsi smo šli.
Jaz sem se vračal k ženi...
Hvala.
K sinu.
K življenju.
- Le glej, da prideš v Minton. - Brez skrbi.
Tudi sina lahko pripelješ.
- Dojenčka naj pripeljem v džez klub? - Nikoli ni prezgodaj.
Croz, krasen oče boš.
Misliš?
Vem.
Zmagali so!
Hej.
To je to.
- Si pripravljen iti domov? - Si pripravljen videti Marge?
Bi rekel.
- Obrazec 1A? - Izpolnjen.
Konzola in sedeži?
- Preverjeni. - Ventil za gorivo in stikalo?
Izklopljen.
Veliko dobrih mož zapuščava.
Veliko pogumnih.
Ja. Hladilniki polnilnega zraka so hladni.
Reduktor prižgan.
Svet se mora včasih spoprijeti sam s sabo,
da odgovori, kaj smo s kom.
Šel sem domov.
Želel bi si večje družbe.
Pogrešali vas bomo!
Na svidenje za zdaj!
- Dobro. - To je to.
Sto deset.
Sto trideset.
Sto petinštirideset.
Pa dajmo.
Podvozje dvignjeno.
Povečujem moč.
Leta 1945 se je kot podpolkovnik vrnil k ženi Jean in sinu Stevu.
L. 1953 je na Stanfordu doktoriral iz književnosti.
Več let je predaval na Univerzi v Iowi,
nato pa se je z družino preselil v Massachusetts.
V Bostonu in na Harvardu je predaval več kot 30 let.
Z Jean sta bila v svetu staršev na vsaki šoli svojih otrok.
Spomini Harryja Crosbyja na izkušnje v 2. svetovni vojni
so izšli leta 1993. Umrl je leta 2010, star 91 let.
Še naprej je služil v vojaškem letalstvu,
nato pa se je decembra 1947 pridružil rezervi letalstva.
Istega leta se je z ženo Adello vrnil v Detroit in postal učitelj naravoslovja.
V Detroitu je poučeval več kot trideset let.
Jefferson se je v rezervnem letalstvu upokojil kot podpolkovnik.
Bil je soustanovitelj
enote detroitskih črnskih letalcev in skupine Tuskegee.
Alexander Jefferson je umrl leta 2022.
Star je bil sto let.
Po osvoboditvi v Moosburgu so ga povišali v stotnika.
Vojsko je zapustil decembra 1945.
Po vrnitvi v Alabamo je ustanovil letalsko šolo.
Po magisteriju iz matematike v Indiani je delal na Milesovem kolidžu v Alabami.
Leta 1955 se je v Detroitu pridružil Alexandru Jeffersonu
in postal učitelj na javni šoli.
Z Jeffersonom je ostal prijatelj do smrti. Macon je umrl leta 2007, star 86 let.
Pokopali so ga na pokopališču v Arlingtonu.
Ko so se Japonci avgusta 1945 vdali, se je uril za pilota B-29.
Po vojni je sodeloval na nürnberških procesih.
Zasliševal je vodilne može iz nemškega visokega poveljstva,
tudi feldmaršala Hermanna Göringa, poveljnika Luftwaffe.
Na poti v Nürnberg je spoznal tožilko Phillis Heller.
Poročila sta se dva tedna pozneje. Imela sta tri otroke.
Roberta Rosenthala so odlikovali z dvema srebrnima zvezdama,
dvema križcema za zasluge in dvema škrlatnima srcema
ter z britanskim in francoskim križcem za zasluge.
Med vojno je letel na 52 nalog,
več kot vsi drugi člani 100. bombne enote.
Rosie je umrl leta 2007. Star je bil 89 let.
Ostal je v vojaškem letalstvu ter služil v korejski in vietnamski vojni.
Upokojil se je kot polkovnik.
Cleven je magistriral na Harvardu in doktoriral na Univerzi v Georgetownu.
Z Marjorie Spencer se je poročil mesec dni
po vrnitvi v ZDA. John Egan je bil njegova priča.
Marge je leta 1953 po osmih letih zakona nepričakovano umrla.
Cleven je umrl 53 let pozneje, z njeno sliko nad kaminom.
Po vojni je ostal v vojaškem letalstvu.
Po vrnitvi v Manitowoc je nekoč srečal znanko s srednje šole, Josephine Pitz,
ki je tudi še služila kot pilotka. Poročila sta se čez nekaj mesecev.
Polk. Egan je sodeloval v korejski vojni.
Pozneje je postal direktor letalskih operacij za tihomorsko območje.
Leta 1961 je med delom v Pentagonu doživel infarkt.
Star je bil 45 let. Josephine je umrla leta 2006.
Skupaj sta pokopana na pokopališču v Arlingtonu.
Prevedla Polona Mertelj