3 FEBRUARI 1945
När några veckor av 1945 hade förflutit
pressade vi Tredje riket från alla håll.
I väst stormade de allierade in i Tyskland.
LUFTRUMMET ÖVER BERLIN
I öst närmade sig ryssarna floden Oder.
Och i luftrummet hade 8:e Flygflottiljen total dominans.
Vi var i sanning luftrummets herrar.
Befälspilot till akterskytt, vi är strax över målet.
Hur ser det ut bakom oss?
Ser bra ut, major. Alla ligger rätt.
Uppfattat. Då fäller vi bomberna.
Ta över, Gene.
Uppfattat, major.
Öppnar bombluckorna. En minut kvar till fällning.
- Blev vi träffade? - Styrbords motorer är okej.
Men Doug, kom och titta på det här.
Flera tankar blev träffade.
Ja, sir. Kommer.
Major, vi har skador här.
Fler syrgastankar är spruckna. Vi har bara sex i reserv.
Uppfattat. Håll ett öga på det, Doug.
Inkommande raketer.
Ettans motor brinner. Jag flöjlar den.
Stänger av bränsle och olja till ettan. Hur ser det ut?
- Elden är släckt. - Bra.
Närmar oss målet. Fem sekunder till bombfällning.
Fäller bomber.
Ser bra ut, Luke. Vi verkar ha...
Pilot till besättning, rapportera skador.
Gene, Luke, rapportera.
Oljetrycket faller på tvåan och fyran. Treans motor brinner.
Vi måste nödlanda. Vi måste nödlanda.
Fan också.
Gruppchef till vice gruppchef, ni killar får ta över.
Upprepar, ni får ta över.
Uppfattat. Vi tar över ledningen.
- Jag tar över kontrollerna, okej? - Uppfattat.
Jag ska försöka få oss över de ryska linjerna, där vi är utom fara.
Ja, sir. Ta över, Rosie.
Kom igen. Håll dig uppe ett tag till.
Vi tappar fart. Ska vi hoppa?
Inte än. Vi ska inte nödlanda i Berlin.
Kom igen, kom igen. Lite till.
Major, vänster vinge är i trasor.
Vi är nästan framme.
Nu är det klippt. Hon överstegrar.
Hoppa. Tryck på larmet och hoppa.
Vi kan klara oss över floden.
Jag försöker hålla höjd så länge jag kan.
- Hoppa. Det kommer rök. - Ja, sir.
Fort.
- Kom igen. Hoppa. - Går det?
Kom igen.
Gene!
ÖSTER OM FLODEN ODER MELLAN TYSKA OCH RYSKA LINJERNA
Nej, nej! Jag är amerikan.
Amerikanskij. Roosevelt. Stalin. Coca-Cola.
Roosevelt.
BASERAD PÅ BOKEN AV DONALD L. MILLER
För tusan. Kl 23:00. Det är om, vadå, 30 minuter? Mindre.
Spring! Fort!
Om en halvtimme ska vi vara vid ingången. Vi marscherar ut.
- Säg till killarna. Fort! - Ja, sir. Ska bli.
Alla ut. Kom igen. Trettio minuter.
De gav oss 30 minuter att vara vid ingången.
Kl 23:00, sen marscherar vi. De sa inte hur långt eller hur länge.
Trettio minuter. Jösses.
Okej. Packa ihop. Ta på er de varmaste kläder ni har.
Vart ska vi, tror du?
Vet inte. De allierade måste vara nära.
Ta på er varma kläder.
Bara det nödvändigaste.
Bryt av den, bara.
Sätt fart.
Ta med tändstickor.
Ta bara med konserver.
Tyskarna har redan stuckit hål i burkarna.
De håller sig inte.
Bränn allt! Allt!
- Släpp den! - Den där är min!
Släpp mig!
Hur är det?
Jag hade föredragit att ryssarna hade hunnit hit först.
Funderar du på att rymma?
Inte i den här kylan.
Ham.
Hambone. Jag avråder från det där.
Jaså?
Vem vet när vi får sån här mat igen?
Stick.
Alla som försöker rymma blir skjutna. Försök inte.
Det är ryssarna. De är nära.
Det måste vara ryssarna.
Håll mun, svarta avskum! Marsch! Fortare!
Okej. Vi går. vi går.
Så ska terrorflygare och mördare tas.
Med hårda tag!
Hur är det, Solomon?
Så bra det kan vara för en jude på midnattspromenad i Tyskland.
TYSKA LANDSBYGDEN
TRE MIL SYDVÄST OM STALAG LUFT III
- Bucky varnade dig... - Säg inget.
Okej.
Ja.
Hör på, så fort du får veta nåt, hör av dig är du snäll.
Tack, Bill.
Ingenting. Inga nyheter om nån av dem, Rosie eller besättningen.
Vad säger de?
De störtade i ingenmansland öster om Berlin.
Jösses.
Major, sir.
Vad tusan gör du här, grabben?
Vi ska lyfta om fem minuter, men utrustningsrummet är låst.
Sätt fart, allihop. Kom igen.
- Din jävla... - Hallå, Clouter.
Vad skrattar du åt? Du hade en tjock flyglotta förra veckan.
Du har aldrig flugit över Tyskland utan fallskärm, va?
Jag vet inte, Crosby. Har du?
Från och med nu
ska du hålla utrustningsrummet öppet och bemannat tills planen lyfter,
och 30 minuter därefter. "Ja, major"?
- Ja. Major. - Ja, major?
Ja, major.
Okej. Du hörde. Torka av dig. Sätt fart.
VÄGEN TILL MUSKAU
77 KM SYDVÄST OM STALAG LUFT III
Danke. Tack.
Bort från vägen!
- Åt sidan. - Bort från vägen.
- Sätt fart! - Hör ni det?
- Bort från vägen. Nu. - Sätt fart.
För blod och jord!
Stå upp och visa respekt för våra heroiska kämpar!
Heil Hitler.
Barn och gamla gubbar.
Allt är förlorat.
MUSKAU TEGELBRUK
MUSKAU, TYSKLAND TEGELBRUK MED TVÅNGSARBETARE
Spring inte, spring inte.
Det finns rum för oss alla.
Kom nära. Kom nära.
Det ryktas att vi ska till en järnvägsstation när det ljusnar.
Nåt om vart vi ska?
Nej. Bara att vi ska vara redo i gryningen.
Det här är illa. De tänker nog föra oss nånstans och döda oss.
Varför flytta oss?
De har haft gott om chanser om de verkligen vill döda oss.
- Jag vet inte. De är nazister. - Det ordnar sig, Solly.
Det har inte direkt gått som vi trodde, va?
Inte direkt. Önskar du att du hade gjort annorlunda?
Det tror jag inte. Och du?
Jag hade inte planerat att bli nedskjuten.
Jag trodde faktiskt att om det bara fanns två B-17 kvar,
skulle du och jag flyga dem.
De här senaste åren hade varit mycket svårare utan dig, John.
Samma här.
Tåget saktar ner, eller hur?
Nån aning om var vi är?
NÜRNBERGS CENTRALSTATION
Nürnberg. Helvete! Det är Nürnberg, tamejfan.
- Jag... - Lugn, Solly.
- Jag är dödens. - Ingen fara, Solly.
Vi är mitt i deras faderland nu, pojkar.
STALAG XIII NÜRNBERG, TYSKLAND
Gale? Gale!
Gale Cleven.
Det var som tusan.
George. Hur fan är det?
Man är långt hemifrån.
Jösses. Hallå, det här är George Neithammer.
- John. - Den enda jag har mött
- som kan mer om baseball än du. - Verkligen?
- Vilket är ditt lag? - Yankees. Och ditt?
- Cubs. - Det finns alltid nästa år.
Jag ska försöka hitta några tält med brasor i åt era pojkar.
Men det är ett fåtal, tyvärr.
Det är okej. Bara skönt att slippa snön.
POLEN VÄGEN TILL POZNAN
Generalen säger att han kan ta vid flygplatsen...
...i Baranavitjy,
ett flygplan till Moskva.
Och därifrån till England.
Han säger att vägen kommer att vara mycket farlig.
Kanske via Teheran.
Mot stanken.
En vagn en bit framför har tappat ett hjul.
De måste laga den.
Gör det nåt om jag... sträcker på benen?
"LIVETS DOMARE SKA DÖMA HELA LIVET."
Vi har funnit många sådana läger.
Alla var redan döda och uppbrända innan vi kom.
Finns... Finns det fler?
Ja. Våra kamrater fann ännu större läger än det här.
De var byggda för att döda människor, många i taget.
Polacker, ryssar. Mest judar.
Vagnen är ur vägen. Vi kan fortsätta.
RYSK FLYGBAS UTANFÖR POZNAN, POLEN
Major, jag tar reda på när nästa plan till Moskva lyfter.
Tack, löjtnant.
Vart är ni på väg? Är ni på väg hem?
Hem? Familjen?
Hela hans familj är död, säger han, begravda i hans by.
Han begravde dem själv,
tillsammans med de andra byborna som tyskarna dödade.
Tyskarna beordrade honom att fylla igen diket.
Nånstans där finns hans fru, hans dotter, hans barnbarn.
Så han tog spaden.
För att leva... måste man göra val.
Vart ska han ta vägen nu?
Major, dags att gå ombord på planet.
Gå med Gud.
Han säger att om Gud finns, har Han glömt honom.
Inte ens jorden som täcker våra ben kommer att minnas oss.
Major! Vi måste skynda oss.
Kom.
STALAG XIII NÜRNBERG, TYSKLAND
2 APRIL 1945
Vad sa han?
Tyskarna vill hålla sig undan de allierade.
De börjar komma för nära, så ännu en marsch.
Vi går kl 19:00.
Ännu en nattmarsch?
Ja, men jag sa att vi vägrar gå längre än 20 km per natt,
och de sa ja.
Tala om för alla.
VÄGEN TILL BERCHING BAYERN, TYSKLAND
Enligt Popeye ska de ta oss över Donau imorgon.
Vi rymmer ikväll eller inte alls.
- Ikväll? - Ikväll.
På andra sidan floden kan vi inte rymma, Gale.
Den är för bred för att ta sig tillbaka hit.
Hör på, killarna börjar dela upp sig i grupper.
Buck, om vi är en liten grupp... jag, du, George, Aring...
...har vi större chans att röra oss osedda.
- P-51:or! - Släck alla cigaretter och facklor!
Släck dem!
Glemnitz! Vi sa ju att vi måste sluta med nattmarscher.
Vi blir beskjutna av våra egna plan, för fan.
- Det är för farligt. Vi sa ju det. - Bucky, lugn!
- Det är för jävla farligt. Vi sa ju det. - John, se på mig.
Se på mig. Jag är med.
Vi gör ett försök ikväll.
Lugn, innan de skjuter dig.
Sätt fart! Marsch, marsch!
Bob, säg till Simoleit att vi har gått våra 20 km.
Vi stannar här och nu.
Ja, sir.
Korlesky, Tiller, spana efter inkvarteringar.
Övergivna hus... Kyrka, skola. Vad ni än hittar.
Enligt Jeffersons karta finns det en skog några km åt nordväst.
Om vi når dit har vi ganska bra skydd.
Nog ska vi klara det.
Vi drar oss åt det hållet
och drar fördel av förvirringen medan vi kan.
Över muren där.
Okej. Vem vill gå först?
Jag går.
Okej, Bill. Gå.
Okej.
- Stick nu. Jag är strax bakom. - Okej.
Halt! Halt!
Vänta, skjut inte.
- Stick, Buck. Ge dig iväg. - Halt!
Släpp honom. Nu.
Släpp honom.
Om ni skadar honom det allra minsta får ni ett upplopp på halsen.
Glemnitz.
Detta är ett av mina högre befäl, och han är viktig för...
Sergeant, beordra honom att släppa major Egan.
Nu.
Vad tusan var det där om?
George, Bill och Buck rymde över muren.
Hör ni?
Det låter som lastbilar.
De verkar retirera.
Svin!
Snälla.
Stick!
Stick.
Bara barn, för fan.
Vi måste vidare, Buck.
Buck.
De hade inte ens nån ammunition.
Kom nu.
Där är han. Han klarade sig!
Välkommen tillbaka, major!
Hallå.
- Hur är läget, pojkar? - Du klarade dig, Rosie!
Han är tillbaka. Major Rosenthal klarade sig.
Kom igen!
Hallå, pojkar.
- Aggie, läget, min vän? - Tjoho! Du klarade dig.
- Akta, bli inte överkörda. - Ska jag stanna?
Nej, då.
Välkommen tillbaka, Rosie!
Bravo, Rosie!
Rosie! Ja!
Och från Poltava flög vi i ett C-46 till Iran,
och sen...
...med samma plan till ett ställe som heter El-Aden... en brittisk bas...
...och via Aten, Rom och Neapel.
Och sen, kan du fatta,
blev vi överförda till Winston Churchills personliga konverterade B-24 Liberator...
Jag skojar inte...
...för resan tillbaka till St. Mawgan.
Och hur mår du?
Hur mår Jean?
Hon är gravid.
Jag ska bli pappa.
Skojar du?
Croz.
Croz, gratulerar!
Jag är så glad för er skull.
Ja. Ja.
Det... Det är väl nåt bra. Visst?
- Ja. - Okej.
Är du säker?
Ja. Du vet, det är...
Jag vet inte, det är...
Du vet, allt det här dödandet,
dag in och dag ut...
...det tär på en.
Man blir...
...förändrad...
...och inte positivt.
Vet du, Rosie, ibland vaknar jag...
...och känner inte igen mig i spegeln.
Det påminner mig om ett citat jag läste på college, av Nietzsche.
Han sa:
"Den som bekämpar monster...
...får ge akt så att han själv inte blir ett monster.
För om man stirrar ner i avgrunden...
...stirrar avgrunden tillbaka mot en."
Vårt jobb är att bekämpa monstren, Croz.
Ja.
Och visst...
Vi har tvingats att göra svåra saker...
...men vi var tvungna.
Det var enda sättet.
Vad de här människorna är kapabla till...
Nej, de får vad de förtjänar.
Tro mig.
De får vad de förtjänar.
BAYERSKA LANDSBYGDEN SÖDER OM NÜRNBERG
Stanna!
- Vänta! Amerikaner! - Vänta, vi är amerikaner.
Amerikaner! Vi är amerikanska flygare!
Håll händerna uppe!
Vi har två här. De är amerikaner, säger de.
Krigsfångar, troligen.
Okej. Ta hit dem.
Okej. Lediga.
STALAG VII MOOSBURG, TYSKLAND
Bob, hitta nånstans för mannarna att få tak över huvudet.
Ja, sir.
De tänker visst inte räkna oss.
Det verkar inte så.
Kom.
Tack för skjutsen, pojkar.
Major. Välkommen tillbaka.
Crosby, är du kvar än i det här kyffet?
Absolut.
- Major. - Rosie.
- Kul att ha er tillbaka! - Välkommen hem!
Lemmons.
- Mina herrar. - Kul att ha er tillbaka.
Har du en axelväska, major?
Nej, den blev kvar i sviten på fånglägret.
Jag kommer tomhänt.
Jag måste tacka befälhavaren för att han lät Hank hämta mig i Paris.
Vi har kört rena skytteltrafiken de sista veckorna.
Vad är det här för?
Holländarna är på svältgränsen,
så de allierade släpper ner tonvis med mat väst och sydväst om Zuiderzee.
Man ville få till en vapenvila med tyskarna,
alltså ingen luftvärnseld eller annan beskjutning.
Hittills har de sagt nej, men vi flyger ändå.
Egan lät oss inte skicka den till din familj.
Han sa: "Jag väntar honom tillbaka.
Min kompis är bara saknad i strid."
Så, major,
staben hoppas att du inte har nåt emot att flyga
ett uppdrag med nödhjälp, som jag berättade om.
Det bör vara ofarligt,
men man vet aldrig vad tyskarna hittar på.
Det vore skönt att vara i sadeln igen.
Så Bucky flydde inte med dig?
Nej. Bucky måste... Han måste stanna kvar hos mannarna.
Men han är väl okej?
Har han nånsin varit nåt annat?
När allt det här är över, Alex,
skickar de nog hem oss via Marseille eller Le Havre.
De lär inte skicka oss hem från gamla muntra England.
Hallå!
Macon, det är ett P-51.
Det är jänkarna!
Det är ett P-51.
Här kommer de!
Han kommer tillbaka.
Han kommer tillbaka!
Ta skydd!
Ja! Kom igen!
Vi får komma hem!
Kom igen!
Ta skydd!
Fort! Ta skydd!
Killar! Vi tar kulsprutetornet!
Ner, tyskjävel!
Hallå, har ni en flagga? Vem har flaggan?
Ingen flagga, sir.
- Har ni nån flagga? - Nej, sir!
- Flagga! Ingen flagga alls? - Nej.
- Flagga? - Hämta flaggan!
- Hallå, har ni en flagga? - Jag har en! Här.
Major!
Här är den.
Hjälp mig upp!
- Skjut inte. - Ge mig ett enda skäl.
Tappa inte besinningen.
Vi ska komma hem!
Frihet!
Hur känns det, va?
- Ja! - Ja! Ta ner fanskapet!
Heja, Bucky!
Bucky! Heja! Ja!
Ja! Riv sönder den!
Ja! Gör det!
Bra, Bucky!
USA!
Överste, lägret och byn är i era händer.
Jag överlämnar mina mannar, obeväpnade, om 30 minuter.
Utgå.
Överste Clark, låt oss få hem dem.
Ja!
Rosie.
Major.
Lite tuggummi, arméchoklad,
och titta här.
Första färska apelsiner på länge. Åratal för holländarna.
Fint.
- Oj, major. - Major.
Croz.
Låt oss dela ut mat till folk.
Ja, sir. Gärna det.
Om det är okej, brukar jag ta vänstra sätet.
Alltid, faktiskt.
Jag ringer upp generalen.
Nej, jag bara skojar.
Det är en ära.
Redo för kontroller före start?
Absolut.
Formulär 1A?
Klart.
Kontroller och säten?
Klart.
Ken?
Vad tusan gör du här?
Jag sätter 100 dollar på att du inte vet en bättre flygmekaniker.
Dessutom, tja,
tänkte jag att han skulle tycka om att faktiskt flyga i ett B-17.
- Har du aldrig flugit förut? - Nej, sir.
- Vadå, aldrig? - Aldrig.
Jag kom hit med fartyg -43, och har aldrig haft anledning att flyga.
Startar ettan.
Hur är utsikten, Kenny?
Underbar.
Visst är den?
NEDERLÄNDERNA 1 MAJ 1945
Navigatör till pilot, girar till 090, kom.
Pilot till navigatör, uppfattat.
Då kör vi.
Var redo, allihop.
Närmar oss Valkenburg.
Be gärna en bön att de inte öppnar eld mot oss,
om du har lust.
Vi verkar klara oss, pojkar.
Tyskarna beslöt att efterleva vapenstilleståndet.
Klokt av dem.
Hallå, titta här.
Man kan se dem.
Fäll lasten när du är redo, Doug.
Uppfattat, major.
Öppnar bombluckorna.
Fäller last.
Sådär ja. Klart.
Titta där.
"Tack, jänkare."
MÅNGA TACK JÄNKARE
Titta bara.
Clearup Tower, Chowhound One begär landningsinstruktioner. Kom.
Chowhound One, ni har klartecken för inflygning.
Landningsbana 281, flyghastighet 1 900.
Vindriktning 300, 12 sekundmeter.
Höjdmätare 4 822. Kom.
Clearup Tower, upprepa, tack. Kom.
Du hörde första gången, Gale.
Det var som tusan.
Vem har vi här?
Kan jag aldrig bli av med dig?
Här är jag igen.
Hur kändes det att flyga igen?
Det kändes bra.
Titta vem som är tillbaka.
- Harry. - John Egan.
- Hur är läget? - Utmärkt, sir.
- Kul att se dig. - Detsamma.
- Spyr du fortfarande? - Nej.
- Fint att se dig. - Kenny.
Rosie, vilket nöje. Hur mår du?
Vi släppte ner en hel del förnödenheter under krigets sista dagar.
Och så en dag...
I går morse kl 02:41
i general Eisenhowers högkvarter...
...var det över.
...undertecknade general Jodl,
tyska överkommandots representant,
och storamiral Dönitz,
den tyska statens utnämnda överhuvud,
den ovillkorliga kapitulationen
av alla tyska land-, sjö- och luftstyrkor i Europa,
för den allierade expeditionsstyrkan
och samtidigt för Sovjets överkommando.
Stridshandlingarna upphör officiellt en minut efter midnatt,
i natt tisdag den 8 maj.
Men för att rädda människoliv, inleddes eldupphör redan igår
och råder nu längs fronten och våra kära kanalöar.
- Hallå, kom hit! Ge henne... - En till, tack.
Drick upp, killar. Vi ska åka hem.
Brassa på!
Ja! Vi ska åka hem!
Vi lyckades, killar!
Ja!
Stäng igen, pojkar.
Sätt fart.
Först kändes det overkligt,
omöjligt, ofattbart.
Och sen, oundvikligt.
Vi skulle åka hem.
Er skjuts väntar, major.
Vi allihop.
Jag hade en fru att träffa.
Tack, kompis.
En son.
Ett liv att börja leva.
Vi ses nog på Minton's när jag kommer hem.
Jag kommer dit.
Du kan ta med lillpojken.
Skulle jag ta med min lilla son till en jazzklubb?
Det ska böjas i tid...
Du kommer att bli en jäkla bra pappa.
Tror du det?
Jag vet det.
De vann!
Tjena.
Då var det dags.
Är du redo att åka hem?
Är du redo att träffa Marge?
Säkert.
Formulär 1A?
Klart.
Kontroller och säten?
- Klart. - Bränsleventiler och omkopplare?
Av.
Vi lämnar många bra män kvar.
Många modiga män.
Ja.
Mellankylare kalla.
Landningsställ upp.
Ibland måste världen konfrontera sig själv
och besvara vad vi är med vilka vi är.
Jag var på väg hem.
Jag önskade bara att vi var flera.
Vi kommer att sakna er. Hej då!
Hej då så länge! Hej då!
- Då så. - Ja.
Sjuttio.
Åttio.
Nittio.
På väg hem.
Landningsställ upp.
Stigeffekt.
lämnade flygvapnet 1945 som överstelöjtnant
och återvände till Jean och deras son Steve.
Han tog en fil dr i litteratur vid Stanford University 1953.
Efter att ha undervisat på University of Iowa i många år
flyttade han och Jean till Massachusetts med deras fyra barn.
Han undervisade vid Boston University och Harvard
i mer än 30 år.
Harry och Jean satt i ledningen för Hem och skola
vid varje skola där deras barn gick.
Harry Crosbys memoarer om sina upplevelser under andra världskriget
publicerades 1993. Harry var 91 år när han dog 2010.
var i aktiv tjänst inom flygvapnet
fram till 1947, då han blev reservofficer.
Samma år flyttade han tillbaka till Detroit med sin fru Adella
och blev vetenskapslärare.
Han undervisade i Detroits allmänna skolväsende i över 30 år.
Jefferson lämnade flygvapnets reservkår
som överstelöjtnant.
Han var en av grundarna
av både den lokala och nationella avdelningen av Tuskegee Airmen.
Alexander Jefferson dog i juni 2022.
Han blev 100 år gammal.
befordrades till kapten efter befrielsen från Moosburg.
Han lämnade flygvapnet i december 1945.
Han startade en flygskola vid återkomsten till Birmingham, Alabama.
Efter sin magisterexamen i matematik vid Indiana University
undervisade han vid Miles College, Alabama.
1955 anslöt sig Macon till sin vän Alexander Jefferson i Detroit
och började sin karriär som skollärare.
Richard Macon och Alexander Jefferson
förblev vänner ända till Macons bortgång 2007 vid 86 års ålder.
Kapten emeritus Richard Macon vilar på Arlington National Cemetery.
tränade för B-29:or i Stilla havet
när japanerna kapitulerade i augusti 1945.
Efter kriget
hjälpte Rosie till med åtalen mot nazistiska krigsförbrytare i Nürnberg.
Han förhörde ledande figurer i Tysklands militära överkommando,
bland andra fältmarskalk Hermann Göring, Luftwaffes chef.
På väg till Nürnberg
träffade Rosie medåklagaren Phillis Heller.
De gifte sig mindre än två veckor senare.
De fick tre barn.
För sin tjänstgöring mottog Robert Rosenthal två Silver Star,
två Distinguished Flying Crosses, två Purple Hearts,
ett brittiskt Distinguished Flying Cross, och Croix de Guerre från Frankrike.
Han flög 52 uppdrag under kriget,
fler än av någon annan medlem av 100:e Bombgruppen.
Rosie dog 2007, 89 år gammal.
stannade i flygvapnet och tjänstgjorde både i Koreakriget och Vietnamkriget.
Han var överste vid sin avgång.
Cleven tog en affärsexamen vid Harvard och blev fil dr vid Georgetown University.
Buck gifte sig med Marjorie Spencer inom en månad efter återkomsten
till USA efter kriget. John Egan var hans best man.
Marge dog oväntat 1953.
Hon hade varit gift med Gale i åtta år.
Hennes fotografi stod fortfarande på hans spiselkrans
när han dog, 87 år gammal.
stannade i flygvapnet efter kriget.
En kväll efter återkomsten till Manitowoc
stötte han på en bekant från high school, Josephine Pitz,
också i uniform som WASP (Women Airforce Service Pilot).
De gifte sig några månader senare.
Överste Egan flög stridsuppdrag under Koreakriget.
Han blev slutligen
flygvapenchef för hela Stilla havsområdet.
Han arbetade på Pentagon när han dog av en hjärtattack 1961.
Han blev 45 år gammal. Josephine dog 2006.
De är begravda tillsammans på Arlington National Cemetery.
Undertexter: Bengt- Ove Andersson