Tidigare på The 100...
Enligt Shaw väntar ett inbördeskrig.
Kom igen, McCreary, ni kom inte hela vägen tillbaka till jorden -
- för att döda varandra.
Berätta för dem att din plan var att dö!
Nej!
Hydrofarmen ger oss knappt mat -
- så om detta är den sista levnadsbara dalen på jorden -
- ska den bli vår.
Vad krävs det för att du ska dela dalen med oss?
Inget förutom en ovillkorlig kapitulation.
Octavia kommer aldrig att ge upp.
Därför ska vi döda henne.
Vi kommer att ha dalen. Vi kommer att ha fred.
Barnet med Clarke är en riktig Natblida.
Ge mig flamman.
Madi, jag vill inte lägga detta på dig. Det är såhär vi stoppar kriget.
Backa undan barnet!
Arrestera förrädarna.
Om vi flyr kommer Gaia, Indra och Bellamy att dö.
De har gjort sina val.
Sluta! Vad gör... Nej!
- Madi! - Bort från mig! Jag ska tillbaka.
Nej, det ska du inte. Det är 80 km till Polis.
Kom ned därifrån!
- Släpp mig! - Madi!
Förlåt. Mår du bra?
Jag sa nej! Den där saken stannar inte i ditt huvud...
Jo, och om du vill ha den måste du döda mig.
- Madi... - Vad? Är du villig att låta.
Bellamy, Indra och Gaia dö? Varför inte jag?
- In i Rovern. - Nej!
- Vi gör inte detta nu! - Släpp mig!
Varför gör du detta?
Jag måste tillbaka. Kommendörer flyr inte.
Vilken tur att du inte är en kommendör.
Madi! Jag trodde flamman skulle göra dig visare.
Du beter dig som barnet som attackerade mig i skogen.
Octavia flyr inte, och på grund av dig får hon sitt krig.
- Vill du slå vad? - Vad ska du göra?
Jag berätta för Diyoza att ögat är nere.
Jag tänker berätta för Octavia att hon vet.
Hon kan välja att inte marschera, eller dö.
Oavsett är problemet löst. In med dig nu.
Var försiktig, Clarke.
Maskarna...
Två problem lösta.
In i Rovern innan jag godkänner ditt ultimatum.
Nash...
- Vad? - Kolla allt.
Springorna i golvet. Madrassen.
Pundare kan vara listiga.
Diyozas bok.
Du ser inte bra ut, doktorn.
Då är vi två. Dina lungor är...
Jag kan höra vätskan fyllas i dem.
Du drunknar. Du är inte ens våt.
Fixa mig och du får din fix.
Nej.
Stället är rent.
Du kommer snart att kräkas.
Tyst. Ut. Hitta Diyoza.
Ni två vaktar dörren. Ingen kommer in eller ut.
Du vet att hon är gravid.
Det är mitt. Sa hon det?
Nej, men jag kan se varför hon inte skulle skryta om det.
Gör det.
Döda mig som du dödade den andra läkaren.
Låt oss båda att sluta lida.
Nej.
Jag har en bättre idé.
En tävling.
Din sjukdom mot min.
Något säger mig att du kommer ge upp före mig.
Alla ransoner är packade.
Men hälften av människorna vägrar att marschera.
Rädslan för sandstormar har sviktat moralen.
Vi låter dem veta att vi tar den långa vägen
- för att undvika dem, men... - Var inte feg, Miller.
Det är inte sandstormarna. Berätta sanningen.
Det är Madi.
Det faktum att det finns en kommendör där ute -
- gör saker svårare.
Svårare?
Du sa precis att hälften av folket vägrar marschera.
Det är mer än svårt.
Om du inte hade försökt att döda henne hade de troende...
Vi behöver dem inte.
Även med hälften av vår styrka är vi fler än Diyoza.
Det räcker inte. Inte utan maskarna.
Kanske inte, men vi har fortfarande överraskningsmomentet.
Om vi vinner kriget -
- kommer resten av Wonkru att följa oss.
Om ni inte håller med så säg det.
Annars har jag ingen användning av er.
Antingen är du en Wonkru eller deras fiende.
Mitt råd är att antingen stå bakom en riktig kommendör -
- eller påminna de som vägrar att marschera vad straffet är.
Er riktiga kommendör är ett barn som dök upp igår.
Blodreina har hållit oss starka under sex år av rent helvete.
Och nu råder du henne att stanna eller döda hälften av vårt folk?
Det är inte vad jag säger.
Madi är borta, om du inte har märkt det.
Det tåget har gått. Clarke kommer inte att komma tillbaka med henne.
- Hon menar arenan. - Ja.
Brell, det är hennes bror vi pratar om här.
Och Indra och Gaia. Jag vet det.
Jag är förvirrad.
Du vill att jag dödar de som försökte få tillbaka -
- din kära kommendör?
Nej. Jag vill att du ger henne din plats, men det kommer du inte.
Vill du att din armé ska marschera?
Visa dem vad som händer om de inte gör det.
Må kommendörens anda -
- brinna inom oss alla.
Detta är perfekt.
Jag trodde att tiden för kommendörer var över.
Det var det.
Men inte längre.
Dagen du bad mig att bli din underordnad var den bästa i mitt liv.
Har jag berättat det?
Du accepterade mig när mitt egna folk vägrade.
Du gav mig styrka att vara något mer.
Jag gav dig inget. Styrkan var redan där.
Du bedrog mig, Indra.
Jag bedrog Blodreina.
Vad är skillnaden?
Octavia kom Skaikru var min underordnad.
Jag lärde henne när hon skulle slå till.
Jag lärde henne vad som var bäst för hennes folk, inte henne.
- Jag är det bästa för mitt folk. - Varför är du här?
De vägrar att marschera.
Du vägrar ge upp -
- och du ger inte upp tronen till den riktiga kommendören -
- och nu använder du rädsla för att få Wonkru att följa dig.
Det har fungerat förut.
Kommer det att fungera nu?
Om jag sätter dig och Gaia -
- och Bellamy i arenan, -
- kommer de att marschera?
Antagligen. Men det visste du redan.
Ge mig ett annat val.
Snälla, Indra.
Det finns inget.
Men om det hjälper dig att se klart, lovar jag dig, -
- att om du sätter oss i arenan kommer jag inte att förlora en dotter.
Gaia kommer att vinna.
Hon får ta mitt liv, -
- efter att jag har tagit din brors.
Inga besökare, Vinson.
Jag har bokat tid.
Vi måste kolla mina värden varannan timme -
- för att veta om botemedlet har fungerat.
Jag måste be er att stiga åt sidan.
Släpp in honom så jag kan göra mitt jobb.
Sätt dig på bordet.
Vi måste hitta mindre chockerande sätt för dig att kontakta mig.
Förlåt.
Så vitt jag kan se Diyoza, din vän Kane -
- och resten av avhopparna säkra.
McCreary skickar ut patruller, men...
Det är inte därför du är här, Vinson.
Djupt andetag.
McCreary tog mina tabletter. Jag trodde jag kunde klara det.
Jag hatar att se dig lida, Abby.
- Det är nog för det bästa. - Nej, det är det inte.
Min kropp är inte stark nog. Jag lider redan av abstinens.
Djupt andetag igen.
Om mitt blodtrycker går upp kan jag få ett anfall.
Mitt hjärta kan stanna.
Behandla då McCreary.
Absolut inte.
- Abby... - Jag sa nej.
- Är allt okej? - Ja.
Säg vad du behöver.
Jag har skrivit ned det.
Det är ingen fara. Dina lungor ser bra ut.
Vi ses igen om två timmar.
Borde inte du jobba på en plan att få ut Bellamy ur fängelset?
Och om jag sa att jag hade en?
Då kastar jag dig i arenan och låter Indra döda dig med.
Du måste träffa honom.
Indra har svagheter och om Bellamy ska överleva...
Säg det till honom själv.
Eller stoppa det. Du är en diktator, inte sant?
Han förgiftade mig. Med dina alger.
Tillräckligt för att jag inte skulle dö.
Jag undrar om han fick hjälp.
Vill du rädda honom eller inte?
För av nån anledning vill jag inte se min broder dö.
Gör det inte. Du är...
Jag har alltid gillat dig, men kallar du mig diktator igen...
Inte det.
Denna. För två dagar sedan -
- var dessa växter nära att dö. Se på dem nu.
Tänk vad algerna kan göra om två veckor eller två månader.
Låt mig visa dig något.
Coopers farmregister säger att denna sektion inte blommat på år.
Men gissa vad?
En blomma.
Äppelblom.
Ett spökäpple. Blommor blir frukt.
Proteinet är på väg tillbaka. Om jag har rätt -
- kan jag göra samma sak med växterna på marken.
Det kan ta ett par år, -
- men vi behöver inte Shallow Valley.
Du behöver inte kriga. Bellamy behöver inte dö.
Vad gör du?
Det är en fin historia. Men spökena kan få denna plats.
Vi ska marschera så fort striden i arenan är förbi.
Jag vill att min bror, din vän, är med oss.
Sista chansen. Hjälper du mig?
Nej.
Inte om det betyder att ta fler liv.
Det måste vara kul att leka Eva och Adam i Lustgården -
- när resten av oss slåss för vår överlevnad.
Nej, det är hemskt.
Inte lika hemskt som att strida i ett krig vi inte behöver slåss.
Slåss för att leva, annars dör du.
Det är så vi överlevde, även om farmen slutade ge oss mat.
Om du var här hade du förstått.
Bönderna kommer inte att rädda världen.
Det är krigarnas jobb.
Madi?
Nej! Vänta!
- Hallå... - Inte nu. Gör det inte!
Vad? Jag gör inget.
Cadogan, snälla! Du begår ett misstag!
- Cadogan? Madi! - Jag kan rädda dig!
Jag kan rädda er alla!
Nej!
- Nej! Sluta! - Madi...
Med mitt motgift behöver ni inte leva i bunkern längre!
Flamman kan ändra på allt!
- Nej! - Vakna!
Du tror att han räddar dig!
- Madi! - Han dödar dig!
Vakna! Snälla, Madi.
- Clarke? - Det är ingen fara. Du är säker.
- De brände henne levande. - Vem?
Bekka Pramheda.
Jag kände henne. Jag var henne.
Det var inte en dröm. Det var ett minne.
Lyssna på mig. Du behöver inte leva med detta mer, -
- jag kan ta ut flamman.
Nej. Jag satte precis tillbaka den.
Du måste förstöra den.
Det är okej.
Håll i.
Minns du LilyPads?
Du hatade det spelet.
Hoppa från bord till stol till säng.
Den första att röra marken förlorade.
Men du sa aldrig nej och du lät mig alltid vinna.
Minns du sista gången vi lekte?
Jag slog i läppen. Blödde överallt.
Jag var orolig att någon skulle se det på golvet och hitta mig.
Men du tog hand om det.
Du skar dig i armen så folk skulle tro att det var ditt blod.
- Att gå från det till förgiftning. - Inte direkt.
Jag gjorde det för att rädda dig.
Från dig själv.
Från att slåss i ett krig som kan förgöra den sista levnadsbara marken.
Maskarna är borta, om det glädjer dig.
Clarke tog dem, -
- tillsammans med troninkräktaren du försökte byta ut mig med.
Och du vill ännu gå ut i krig, -
- fastän Indra har berättat hur många som kommer att dö.
Vad för ledare gör det?
Du vet inte vad du pratar om.
Inte?
Du har gjort detta ställe till en del av din barndom.
Den röda drottningen, vilket skämt.
Och jag ser fortfarande när du är rädd.
Jag kom hit för att rädda dig.
Nu vet jag inte om jag borde det.
Det här blir bra.
Indra har en svaghet.
Hennes axel har inte läkt från Pikes kula.
Förra gången valde du fel sida i kriget.
Du vill hjälpa mig döda kvinnan som gjorde dig till den du är.
Jag älskar Indra.
Men hon är inte släkt, du är.
Tvinga henne att ta hammaren. Den är för tung att bära med en arm.
- Du måste ta svärdet. - Hör du dig själv?
Gaia kommer att ta staven och du får vara försiktig med henne -
- när du dödat Indra. Förstår du?
Jag önskar det.
Jag önskar jag visste vad som gjorde dig till detta -
- och jag önskar att jag kunde varit där och hjälpt dig axla bördan -
- de senaste sex åren.
Men jag är här nu.
Och du har två val.
Stoppa detta och dela dalen, -
- eller se mig dö i arenan för jag vägrar att slåss.
Alla slåss.
Inte jag.
Vi får se.
Det finns ingen återvändo, O.
Om du gör detta finns det ingen återvändo.
Jag vet att du försöker att rädda mig, Bell.
Men du kan inte rädda någon som redan är död.
Vi är hemma.
Clarke, -
- du tog inte ut den.
Varför?
Jag kan inte förstöra den.
Du grät i sömnen.
Har du sett nog för att inte vilja se mer?
- Ja. - Bra.
Men jag måste.
De andra kommendörerna vi att jag ska se och känna det.
Låt mig göra något klart. Du är mitt barn.
Och jag ska skydda dig med mitt liv.
Jag tänker låta dig behålla saken i ditt huvud.
Men om du ens tänker på att utmana Octavia, -
- kommer jag ta ut den snabbare än du kan säga...
- Okej! - Bra.
Bra. Vad är planen?
Planen är att stoppa kriget. Vi måste hitta Diyoza.
Vad?
Såg du henne också?
Jag vet att det är därför du inte vill att jag har flamman.
Kommendörer dör, Madi. Allihopa.
På hemska sätt.
Jag låter det inte hända dig.
Hej, Vinson.
Jag beklagar, doktorn.
Jag skojar bara.
Vad är det?
Min medicin.
Han säger sanningen. Han behöver den för svällningen.
Och vad har du i andra handen? Visa oss.
Jag vet hur det är att behöva något.
Vänta, Vinson!
Skjut!
Jag städar upp när jag är klar.
Vi har inte mycket tid.
När jag har tagit Bellamys liv kommer jag efter dig.
När du ser mig sänka garden slår du till mot min hals.
Det är inte så det slutar.
Vi måste ge dem en show.
Du vet att det inte räcker med att vara den sista.
Jag bryr mig inte om jag är den sista. Så länge min kommendör är säker.
Nej. Lyssna på mig, Gaia.
Dödar du Octavia dödar vakterna dig.
Vad händer om vi inte slåss?
Du kommer att avrättas.
Bra. Då måste hon göra det själv. Om hon kan.
Efter all detta, -
- tror du att hon låter dig leva för att du är hennes bror?
Jag måste.
Låt oss hoppas att vi inte behöver få veta.
Du kanske har rätt.
Hon kanske inte avrättar dig, eller mig, eller Gaia...
Rör på er! Nu!
Jag ska döda dig fort, jag lovar.
Vi har samlats här idag för att påminna oss själva -
- vad som händer med Wonkrus fiender.
Det spelar ingen roll vem du är, -
- om du är emot oss, -
- om du försöker dela oss, om du trotsar oss, då är du inte med oss.
Innan vi ger dessa förrädare -
- en andra chans att bli kallade -
- broder, -
- syster eller Seda, -
- ska vi hedra de som har dött, så vi andra kan leva.
Allt av mig till oss alla.
Var den sista.
- Se upp, Bellamy! - Fan.
Kommendörernas anda guidar mig.
Var den sista, sa jag.
Sluta!
- Ut härifrån, Monty. - För bort honom vakter.
Octavia sa att vi måste marschera, -
- att vi måste strida för den enda plats vi har kvar där vi kan överleva, -
- men hon vet att det inte är sant.
Du hör inte hemma här, Monty.
Hydrofarmen fungerar igen.
Snart har vi mat åt oss alla.
Här.
Och med samma teknik kan vi odla växter i ödemarken.
Fråga Octavia. Hon har själv sett det.
Kriga om du vill, -
- men berätta att de har ett val.
Är detta sant?
Inget mer Blodreina!
Vad är dina order?
Backa undan.
- Du slogs väl. - Du med.
Monty.
Vi gjorde det.
Var tog hon vägen?
Vi måste hitta henne.
Hon sköt oss inte. Det måste betyda något.
Hon förlorade striden, inte kriget.
Vi borde dela upp oss. Men var försiktiga, -
- det finns de som hade gett sina liv för att rädda henne.
Vad är det?
Brandlarmet.
Hydrofarmen.
Nej!
Vad har du gjort?
- Gjorde dig av med valet. - Du har fortfarande ett.
Stanna här och dö eller marschera med mig och lev.
Jag förstår inte. Varför går vi den långa vägen?
Diyoza sover på hennes skepp. Vi kommer upp bakom dem.
Så fort hon ser oss vet hon att ögat i skyn inte fungerar.
Vi måste använda något som inflytande så hon inte attackerar.
Bellamy räddade dig på det sättet, så fort han var tillbaka på marken -
- och öppnade bunkern. Han är säkert död vid det här laget.
Minns du hur?
- Hur kan vi minnas det vi aldrig visste? - Han har en poäng.
- Nej. - Jag tror honom inte.
Jag säger sanningen.
Vi vet inte var de gömmer sig.
Då behöver jag inte er.
Vad gör du?
De dödar avhopparna. De är mitt folk.
Din mor är också en avhoppare.
- Vad är det? - Inget.
Begrav kropparna.
Vi borde ha lämnat en vid liv.
Gräv en grop.
Var är Diyoza?
Vi vet inte. McCreary bestämmer nu.
- Jag tar er till honom. - Bakom mig, Madi.
Och doktorn? Var är hon?
Bensinstationen. Skjut mig inte. Jag kan visa er vägen.
De skulle ha hört skotten.
Mamma?
Herregud.
Mamma.
Mamma. Vakna.
- Vad har hänt med henne? - Jag vet inte.
Mamma, snälla.
Vakna.
Vi har ransoner till alla!
Det räcker i sex dagar. Det räcker för att nå dalen.
Ut!
- Vi är bakom er. - Vi med.
Vår kommendör är där ute.
En krigares död väntar.
Redo?
Kom igen.
Vår familj väntar.
Undertexter: Victor Ollén