Tidligere på The 100...
Jeg har en del av Alies kode i hodet.
Forhøyede mentale ferdigheter. Hallusinasjoner.
Det er forbundet.
-Raven. - Becca.
Ikke misforstå. Velger dere å bli, velger dere døden.
Greit. Da har vi vel ikke noe å tape.
Det eneste som er uunngåelig, er praimfaya.
Om seks dager vil alle utenfor bunkersen være døde.
Krig er en dårlig metode for å avgjøre hvem som overlever.
En konklave.
Én forkjemper per klan.
Og den som vinner, får bunkersen.
Du må ikke drepe alle 12 krigerne.
Jeg må bare drepe den siste.
Octavia kom Skaikru har seiret.
Skaikru skal ikke ta bunkeren alene.
Vi skal dele den. Vi er én klan.
Hva i svarte gjorde du?
Om bare én klan skal overleve, kan det like så godt være vår.
Var du enig i dette, Clarke?
Vi gjorde det vi måtte gjøre.
Skaikru har forrådt oss alle.
Hvordan kunne du gjøre dette?
Det var bare fire krigere igjen.
Octavia var en av dem. Hun kan ha vunnet.
Hun kan ha tapt.
Bellamy, du har rett. Hun hadde en sjanse.
Men Luna var også blant de siste fire.
Så det var en større sjanse
for at ingen kom inn i bunkersen, for at ingen overlevde.
Slutten på menneskerasen. Forstår du det?
Ja, jeg forstår at
du gjorde det du trodde du måtte, som alltid.
Men du kan ikke
vente at jeg skal bli her uten å vite hva som hendte med søsteren min.
-Vi åpner ikke døra. - Vet du hva?
Jeg gikk glipp av kanslervalget der du ble gjenvalgt.
Vi ordnet sykestua, og jeg hørte folk.
Er det over?
-Vant vi? - Vi vet ikke.
Hvor er Marcus?
Han var i tårnet.
Vi sendte folk etter ham, Bellamy og Octavia.
Vi fikk bare tak i Bellamy i tide. Beklager.
Gi meg radioen din. Marcus har sin.
Walkier funker ikke her.
-Clarke. - Jeg lar dem ta farvel.
Jeg forstår trangen til å vite.
Men jeg lover at det ikke finnes annet enn mer smerte
på andre siden av radioen.
Strålingsnivåene er kritiske.
STRÅLING: ADVARSEL: KRITISK
Folkene ute kjenner effekten alt.
Når de skjønner at vi tok bunkersen, blir det kaos.
Om vi åpner døra, slipper vi kaoset inn.
Jeg forstår det. Kom deg vekk.
Walkier er stilt til 21,5 megahertz.
Hører noen meg?
Hører noen meg? Over.
Det er Octavia. Hører noen meg, for pokker?
O, det er meg.
Går det bra med deg?
Jeg lever.
Jeg vant.
Bell, hva pokker har du gjort?
Det var ikke meg, men jeg skal fikse det.
Vi har ikke så mye tid.
Hør på meg. Da jeg vant, bestemte jeg meg for
å dele bunkersen med alle.
Hundre fra hver klan.
Kane kjøper oss tid og hjelper dem å velge folk.
Og Gaia overbeviste speiderne om å stenge tempelet.
Men om noen finner ut at Skaikru stjal bunkersen,
er vi døde.
Mottatt. Jeg er på vei.
Skru av radioen.
Thelonious, vi kan redde dem.
O, jeg trenger mer tid.
Vent. Hva?
Bellamy, vi har ikke tid...
Bellamy?
Hørte du henne?
Jordboere hører på henne nå, men ikke mye lenger.
Jeg åpner døra.
Beklager, men akkurat nå er folket vårt trygt.
Vi kan ikke risikere det.
Du må drepe meg for å stoppe meg.
Kom igjen, Bellamy. Det trenger ikke være sånn.
Hvem sin sprø idé var det å gjøre en IVA-drakt til en EVA-drakt?
Din.
Du kan ikke klandre et fantasifoster.
Reyes.
Hva er det?
Ingenting.
IVA-drakter er designet for kontrollerte temperaturer,
omgivelser og trykk.
Vet du hva som ikke har det?
-Verdensrommet. - Bingo.
Det blir ingen lang romtur
om jeg ikke kan beskytte meg mot solstråling.
Tenk, Raven. Hva kan du bruke?
Det er et naturfagsproblem, som alle andre.
Det siste du noen gang må løse.
Etterpå blir det ikke mer smerte eller tap.
Mens vennene dine er innestengt i en bunkers,
skal du flyte blant stjernene.
Vil du dra til månen? Vi kan gjøre det også.
Ikke hør på henne.
-Raven. Konsentrer deg. - Ja.
Beklager.
Greit. Jeg er konsentrert.
Jeg klarer dette.
Ledningene er isolert med PTFE.
Teflonbelegg. Ja, genialt.
Jeg kan smelte det og bruke det til å tette leddene.
Brukbart og strålingssikkert.
Hvorfor kom ikke jeg på det?
Ikke nå igjen.
Det er tredje gang i dag.
Hent anfallsutstyret.
Jasper.
Maskeball? Herlig!
Tror du det er en vits? Strålingsnivået er nesten på rødt.
Hvorfor tror du alle blir syke?
Ikke mer dop.
Harper, går det bra med deg?
Det går fint.
Det går ikke fint. Ikke med noen av dere.
Vi må dra til bunkersen i kveld, ellers går det ikke.
Jeg fikk bare laget 3 drakter, men roveren har plass til 7.
Vær så snill! Vi trenger hjelp!
Hva nå?
-Riley! Våkne! - Riley!
-Riley? - Han puster ikke.
-Når? - Hva skal jeg gjøre?
Riley.
Det svarte regnet slår til igjen.
-Ingen sår. - Han kan ikke reise seg.
Det var ikke svart regn.
Han har tatt en overdose jobi-te.
Gi slipp på ham, Monty.
Flytt dere! Kom igjen, Riley.
Kom an. Harper, hent førstehjelpsskrinet i roveren.
Greit.
Se på ham. Se på ansiktet hans.
Han har fått fred.
Hva er galt med deg?
Harper, reddet vi ham til dette?
Dette skjer ikke.
Det var dette han ville.
Hadde det vært bedre om han smeltet innenfra når dødsbølgen kommer?
Dødsbølgen kommer om to dager.
Dere er døde i morgen.
Jeg drar i kveld.
Ingen smerte.
Ingen lidelse.
Om vi tar riktig dose,
kan alle dø sånn.
Når?
Mens vi fortsatt kan.
I kveld.
Vi gjorde det rette, Clarke.
I går hadde vi rett.
I dag må vi leve med å ha tatt feil.
Vi er tilbake på Arken.
Dreper våre egne, så...
Så vi kan overleve.
Låser dem inne.
Bellamys søster er der ute.
Han ville gjort hva som helst for å åpne døra.
Synes du det er en risiko vi burde ta?
Nei. Men i motsetning til deg
hater jeg meg selv for det.
Hva vi synes om oss selv, er irrelevant, Abby.
Vi har gjort ting for å redde folket vårt. Samvittighetsløse ting.
Vi setter folket vårt først.
Det er sånn vi lever med oss selv.
Moren din er sterk.
Du er sterkere.
Det kommer ikke alltid til å være sånn, Clarke.
Du skal få se.
Bellamy blir satt fri så fort dødsbølgen er over. Greit?
Greit.
Bra.
I mellomtiden har Bellamy mange venner blant vaktene.
Vi må sette noen ved døra hans
som heller vil overleve enn bli likt.
Jeg tror jeg kjenner en som det.
Skal du holde ham innelåst i fem år?
Så klart ikke.
Clarke, det er søsteren hans vi snakker om.
Vi vet begge to at han ikke bare glemmer det.
-Jeg må bare vite... - Ikke tenk på det. Jeg er enig med deg.
Ingen får åpne luka så lenge jeg er her med Emori.
Trenger du en egoistisk drittsekk, velg meg.
Nei!
-Hvordan går det med ham? - Slipp meg ut!
Hvordan tror du at det går?
Vi tar over nå.
Dette kommer til å gå bra.
Vil du snakke med ham?
Ja.
TURBINROM
Slipp meg ut!
Jeg bytter med deg om seks timer.
Greit.
Hjelp meg!
Bell, hva er det du gjør? Du bare skader deg.
Murphy.
Slipp meg løs.
Det kan jeg ikke.
-Det er synd med søsteren din... - Så slipp meg løs!
Jeg kan ikke. Greit?
Vi kan ikke åpne luka. Og slutt å gjøre dette mot deg selv
før jeg får legene til å bedøve deg.
Du har ikke endret deg. Du bryr deg bare om deg selv.
Du tar feil.
Det blir bare i noen dager.
Om noen dager er hun død!
Ja.
Beklager.
Murphy, slipp meg ut!
Sinclair?
Becca, hvor er han? Går det bra med deg?
Hun er ikke så smart som hun tror.
Sinclair.
Det var deg.
Hva er det?
Jeg døde ikke så du kunne begå selvmord.
Jeg begår ikke selvmord, jeg...
Jeg er døende. Det er en forskjell.
Den Raven Reyes jeg kjenner, gir seg ikke. Hun fortsetter å kjempe.
Det som skjer i hjernen min, kan man ikke kjempe mot.
Hvordan vet du det? Har du prøvd?
Før du kaster bort dette vakre sinnet på et innfall,
skal vi ta en titt under panseret først?
Sparke litt i dekkene?
Det har sikkert noen kilometer igjen.
Greit.
Jeg installerte et filter så luften inne kan pustes.
Denne viser luften i hangaren. Den vi gå opp under dødsbølgen.
Men alle her kommer til å være døde da.
-Monty. - Det skjer allerede, Harper.
Du blir syk.
Om du blir med meg i kveld, blir du bedre.
-Bunkersen er trygg. - Da burde du dra dit.
Nå, mens du fortsatt kan.
Jeg drar ikke uten deg.
Jeg blir her. Det er mitt valg.
Men jeg vil ikke se at du dør.
Selv Jasper eller familien min...
Du er alt jeg har igjen.
Vi kan møte alt sammen.
Du er en fighter. Du gir ikke opp.
Det er derfor jeg elsker deg.
Men jeg elsker ikke deg.
-Harper... - Må du ha det inn med teskje?
Du er ikke nok til at jeg vil leve.
Og jeg er ikke verdt å dø for.
Redd deg selv.
Gi slipp på resten av oss.
De har tatt valget, Octavia. Vi må finne en annen vei inn.
Det finnes ingen annen vei inn. Denne var skjult i hundre år.
Da burde vi bryte den opp.
Men da kan den ikke beskytte noen.
Bellamy finner en løsning.
Det svarte regnet holder klanene i sjakk inntil videre.
Men når det slutter og de skjønner hva folket ditt har gjort...
De stjal bunkersen. De er ikke folket mitt lenger.
Lurte på hvorfor Kane halte ut tiden.
Indra, nei.
Skaikru vanærer oss alle nok en gang.
Når folket finner det ut, må dere betale for dette med blod.
Skaikru var ikke den eneste klanen som viste vanære i konklaven.
Var det vel?
Jeg vet at du var forkledd som kriger på slagmarken.
Og jeg vet at Roan tok deg.
Jeg vet til og med at han forviste deg for det.
Er det sant?
Om speiderne sjekker liket til Blue Cliff-krigeren,
kommer de til å finne Azgeda-piler.
Og Roan hadde ikke bue.
Azgeda brøt reglene.
De burde ikke ha en plass i bunkersen.
Ett folk, Indra.
Jeg nekter å forvise en hel klan på grunn av syndene til én person.
Hva vil du?
Bare at du skal gjøre ære på kongen din ved å slutte deg til meg.
Gjør du det,
står beslutningen min ved lag når Bellamy åpner døra.
Azgeda skal overleve praimfaya.
Er planen din å vente?
Håpe at Bellamy kommer til unnsetning?
Ja.
Siden jeg vet hva han føler for deg,
synes jeg det er en god plan.
Å bruke en elektromagnetisk puls for å få Alie ut av hodet,
var som å skru av en datamaskin ved å ta ut kontakten.
-En del av koden er i hodet ditt enda. - Akkurat.
Det er derfor jeg er Super-Raven.
Og i ferd med å bli super-død.
Med mindre vi kan fjerne koden.
Hindre at skaden blir verre. Gi hjernen din tid til å reparere seg.
Hvordan ville du gjort det med en datamaskin?
Fjerne resten av koden?
Enkelt. Bare start på nytt...
Menneskehjernen er ikke en datamaskin.
Nei. Det er derfor koden din tar livet av henne.
Vi må stoppe hjertet ditt lenge nok til
at all elektrisk aktivitet i hjernen stopper.
Femten minutter.
Hun er hjernedød lenge før hun kan starte hjertet igjen.
Ikke om jeg var nedfrosset.
Ikke nedfrosset, men pokker så kald.
Raven, drakten er nesten klar.
Tiden er snart inne.
La oss gå en tur blant stjernene.
Hun skal ikke dø i rommet, men overleve i bunkersen.
Selv om ideen ikke tar livet av deg, blir du normal igjen.
-Hun har aldri vært normal. - Kanskje ikke.
Men med meg i hjernen sin er hun da Vinci, Einstein, Mozart.
Jeg velger Raven Reyes fremfor de kvakksalverne når som helst.
Det holder.
Raven, hva får deg til å tro
at fremtiden blir annerledes enn fortiden?
Selv om du overlever, vil du fortsatt ha smerter.
Jeg velger ikke smerte.
Jeg velger livet.
Så la oss sette i gang.
John.
Jeg sov ikke.
Jeg skal behandle sårene til Bellamy.
Prøv å ikke drepe ham.
Jeg er her om du trenger meg.
Det var på tide.
Jeg gjorde ikke dette for moro skyld.
Du vil ha hjelp med å åpne døra.
Abby, jeg så ansiktet ditt da du hørte søsteren min på radioen.
-Kane er der ute. - Tror du jeg ikke vet det?
"Vær bedre i dag enn i går." Det var det han sa til meg.
Sånn gjør vi oss fortjent til å leve.
John, jeg trenger deg! Fort!
John, kom hit!
Den dritt...
Det går bra med ham.
Han er ikke problemet.
Luftslusepanelet er på hovedkontoret.
Jaha også.
-Har du en plan til det også? - Ja.
Åpne den pokkers døra eller dø i forsøket.
Så mange tomme senger å velge mellom.
Alle var visst ikke folket ditt likevel.
-Niylah... - Legg deg.
Om jeg åpner døra
og alle i bunkersen dør,
hvem skal drive den hydroponiske gården?
Eller luftrenserne eller vannresirkuleringen?
Ingen.
Det handler ikke om å redde folket mitt.
Det handler om å redde menneskeheten.
Det har sluttet å regne.
Klanene kommer.
Skal vi stoppe dem?
Nei.
La dem komme.
Det er på tide å ta konsekvensene.
Ja.
-Får jeg snakke med deg? - Så klart.
Kom inn.
Jeg synes vi skal åpne døra.
-Det handler om Kane. - Nei.
Om vi velger å redde oss selv fremfor de der ute,
hva gjør det oss til?
Overlevende.
Abby, jeg forstår det ikke. Du har tatt slike avgjørelser før.
Det var akkurat dette problemet du hadde med Jake.
-Hvorfor er dette annerledes? - Vi var på Arken.
Vi trodde vi reddet menneskeheten.
-Men nå... - Men nå gjør vi faktisk det.
Folkene utenfor dreper oss om vi åpner døra.
Alle sammen. Og Clarke først.
Er du villig til å la datteren din dø?
Jeg kondolerer, Abby.
Marcus var en bra mann.
Det er han enda.
Abby, jeg lover
at Octavia ikke lar noe skje med Clarke, og det gjør ikke jeg heller.
Da gjør vi det.
Man må være to for å åpne. Én ovenfra, og én herfra.
På plass.
Murphy?
Døra.
Kom igjen, Abby.
LUFTSLUSE L1 LÅST
ÅPEN
Bellamy, stopp!
Vi har ikke tid til dette.
Strålingen blir verre, og folk dør der oppe.
Clarke, hva er det du gjør?
Det jeg må, som alltid.
-Kom deg vekk fra døra. - Nei.
Dette er ikke som å lukke romfergedøra
eller å trekke i spaken i Værfjellet
eller i Lysets by.
Vi visste hva vi stoppet da.
Nå vet vi ingenting.
Vi vet at menneskeheten overlever om døra forblir lukket.
Vær så snill.
Du må skyte for å drepe.
Det er bare sånn du kan stoppe meg.
Jeg visste du ville klare det.
Jeg er så glad i deg.
Octavia, de er her.
Vi er én klan.
Og dette er hjemmet vårt.
Alle bortsett fra deg.
Vi hadde en avtale.
-Du sa... - Jeg sa at folket ditt ville overleve.
Jeg sa ikke noe om deg.
Du kan si at vi stjal bunkersen om du vil,
men døra er åpen nå, så...
Vær takknemlig for at forvisningen blir kort.
Praimfaya venter.
Velkommen hjem.
Vannet er kaldt nok.
Pulsen din er farlig lav alt.
Forklar hvordan du skal skru på strømmen
for å starte hjertet ditt igjen.
En ledning. Timeren er stilt inn på et kvarter etter hjertestansen.
Den har akkurat samme ladning som hjertestarteren
i førstehjelpsskrinet i raketten.
Analogt. Jeg liker det.
Ikke jeg.
Hvorfor ikke slippe en brødrister i vannet? Det er grotesk.
Du kaster bort talentet ditt, Raven.
Vet du hva annet som er å kaste bort talentet?
Å dø.
Det tikker enda.
Får hjertet ditt støt, kan det stanse.
Skjer det, må du gi det støt igjen med hjertestarteren.
Slapp av.
På tide å ta en ny sjanse på en mekaniker med hjertefeil.
Én siste ting. Alle har overlevelsesinstinkt.
Du får panikk. Selvopprettholdelsen slår inn.
Hvordan overvinner du det?
-Ved å være kul. - Jeg mener det.
Jeg vet det.
Det er greit.
Her er lærdommen.
Du må være villig til å dø for å virkelig leve.
Jeg er det.
Om det går, våkner du, og vi er borte begge to.
Du er alltid hos meg.
Takk.
Du gjorde dette, Reyes. Ikke jeg, ikke henne.
Det var deg hele tiden.
Det er ikke for sent å ombestemme seg.
Der er du. Jeg har sett etter deg overalt.
Du burde ikke være her.
Ingen av oss burde være her.
Vet du hvorfor månen er rød?
Er den faktisk rød?
Jeg trodde jeg var høy alt.
Det er dødsbølgen. Radioaktiv aske i lufta.
Drar vi nå, klarer jeg to turer til Polis før den kommer.
-Det er nok for alle som... - Jeg drar nå.
Til tross for alle manglene
er jorda vakker.
Hvor mye jobi-te har du drukket?
Akkurat nok.
Hva har du gjort?
Du skulle ikke finne det ut sånn...
Finne ut hva? Hva har du gjort?
-Svar meg! - Nei.
Ikke ta den av. Ikke for meg.
Dette er ikke riktig.
Du må gi slipp på oss.
-Ikke pokker. Opp med deg. - Bare gå!
Opp, ellers tilgir jeg deg aldri.
-Kom igjen. - Ikke si det.
Ikke lev med det.
Nei, si...
Si at du er glad i meg.
Ikke gjør dette mot meg.
Si at du er glad i meg, ellers kommer du til å angre, Monty.
Det er uhygienisk.
-Åpne munnen! - Nei!
Jeg prøver bare å hjelpe deg!
Det er ingen spøk. Dette er ekte, din idiot!
La meg hjelpe deg.
Vi sees på andre siden.
Nei.
Nei. Jasper, bli hos meg.
Bli hos meg.
Jasper!
Jasper?
Jeg er glad i deg.
Jasper.
Nei.
Nei, Jasper.
Nei.
"Gi slipp på oss."
Harper.
Harper!
Nei.
Harper.
Monty.
Jeg elsker deg.
Kan ikke dø.
Kom igjen!
Dette er Raven Reyes,
og jeg lever.
Anlegget driver ikke seg selv.
Vi må prioritere leger og ingeniører.
Hva med Raven?
-Så klart. - Kaller du dette rettferd?
Jeg kaller det å ordne opp.
Takket være broren min.
Tillot du dette?
Hvor mange av oss må dø?
Det er flaks at det ikke blir alle.
Flaks?
Vi har hundre plasser.
De andre klanene har valgt sine overlevende.
Vi må gjøre det samme.
Hundre.
Vi har mer enn fire ganger så mange.
Alle klanene kjenner på den smerten.
Var det dette du ville?
Ingen ville dette.
"Vil" har ingenting å gjøre med dette.
Skaikru får hundre senger, som alle andre.
Bellamy får én av dem.
Resten er opp til dere.
Dødsbølgen kommer om 24 timer.
Dere har 12 på å bestemme dere.
Oversatt av: Heidi Rabbevåg