Jag föddes i rymden.
Jag har aldrig känt solen i ansiktet
eller andats riktig luft, eller flutit på vatten.
Det har ingen av oss.
Under tre generationer har Arken hållit
de som finns kvar av den mänskliga befolkningen vid liv.
Men nu är vårt hem döende,
och vi är människans sista hopp.
Ett hundra fångar har skickats ner på ett desperat uppdrag till jorden.
Vi är alla här för att vi har begått olika brott.
På jorden finns det inga lagar.
Det enda vi behöver göra är att överleva, men vi kommer att prövas
av jorden och dess hemligheter,
men mest av allt av varandra.
Tidigare på The 100...
-Lugna ner dig! -Vi är döda för dem! Och vi är ensamma!
Du är inte ensam!
Du är inte ensam.
-Raven! -Finn!
Rådet ska rösta om de ska döda 300 person för att spara på syret.
Vi måste berätta för dem!
Radion är försvunnen.
17 ÅR TIDIGARE
Mamma, snälla låt mig få hämta en doktor.
Nej! Du får inte berätta det här för någon.
Upprepa för mig vad som händer som du gör det. Säg det nu.
Du... Du kommer att bli utsvävad.
Jag förstår inte.
Vad är det för fel med att ha fler än ett barn?
Arken skulle inte kunna överleva.
Kanslern kan inte tillåta det.
Han ungefär som kejsaren Augustus, eller hur?
Ja.
Det stämmer. Precis som kejsaren vi har läst om.
Bäbisen är på väg. Hämta filten.
Mamma.
Min modiga pojke.
Du har fått en syster.
Du får döpa henne.
Augustus hade en syster.
Octavia.
Bellamy, du kan inte låta henne gråta.
Här. Låt mig ta henne.
Nej, mamma. Du får inte somna.
Jag är så trött.
Din syster.
Ditt ansvar.
Mamma. Mamma, vad gör jag? Mamma!
Snälla.
Ser du? Jag sa ju det. Allt är okej.
Jag kommer inte låta något hemskt hända dig, Octavia.
Jag lovar.
Octavia!
Hej.
Är du vaken?
Ja, när man vet att hundratals människor
kanske håller på att dö på Arken är det rätt svårt att sova.
Ravens raketer kommer att fungera.
Hennes radio hade varit bättre.
Har du sett Octavia?
Nej. Men det är Octavia vi pratar om. Hon är säker ute och jagar fjärilar.
Clarke, jag har sökt igenom lägret. Hon är inte här.
Okej. Jag hjälper dig att hitta henne.
Vi kollar en gång till. Du går till skeppet.
Jag kollar resten av alla tält.
Tack.
Tacka mig inte. Det här gör jag inte för din skull.
Det här gör jag för Octavias skull.
Snälla, gör mig inte illa.
Snälla, gör det inte! Nej! Nej! Nej!
Snälla! Nej! Nej!
Lyssna allesammans, kom hit och ta med er era vapen.
Min syster har varit helt ensam där ute i 12 timmar nu.
Beväpna er. Vi kommer inte tillbaka utan henne.
Jasper, du behöver inte komma med.
Du har inte lämnat lägret sen vi bar dig tillbaka hit.
Clarke, jag måste göra det här.
Vi behöver så många som möjligt.
Vi behöver en spårare.
Finn. Kom ut hit.
Vill du få örat avskuret?
Jag fattar inte att du har lät ditt hår växa så långt i fängelset.
Kunde vi inte vänta med det här tills i morgon bitti?
Jag kände mig inspirerad.
Så vad ville du prata om?
Ingenting. Det kan vi ta sen.
Det där var inte ditt "ingenting" uttryck.
Det var ditt "tänker ta mig en rymdpromenad" uttryck.
Inga mer rymdvandringar.
Försök att vila, okej?
Finn, vi går nu.
Okej. Jag kommer.
Hej.
-Du, vänta. -Snygg frisyr.
Vi borde tala om det här.
Du har en flickvän, Finn. Det finns inget att tala om.
Men vänta nu.
Det är sant. Jag bryr mig om Raven.
Men du och jag, vi började något.
Det är inte något som vi inte kan avsluta.
Är du säker på det?
För det är inte jag.
Killar, killar. Kom hit!
Vad är det där?
Det är så starkt. Såg ni det där?
Titta där uppe.
Det är så vackert.
De fungerade inte.
-De såg inte raketerna. -Och det vet du från ett meteorregn?
Det är inte ett meteorregn, det är en begravning.
Hundratals kroppar som skickas till jorden från Arken.
Det är så här det ser ut från andra sidan.
De fick aldrig vårt meddelande.
-Det här är ditt fel! -Jag hjälpte er att hitta radion.
Ja, efter att du stal den från min kapsel och förstörde den!
Ja, han vet det. Nu får han leva med den vetskapen.
Min syster finns där ute någonstans och jag tänker hitta henne.
-Kommer ni eller inte? -Ja.
Vad väntar vi på?
-Rör på er! -Vi måste tala med dem.
Tre hundra kommer inte vara tillräckligt.
Syrenivån kommer bara fortsätta att sjunka.
Om vi inte talar om för dem att de kan överleva här nere,
kommer de att döda fler människor, de blir de tvungna till.
Hörni, de är redo att gå. Vi måste sticka.
Jag måste göra det här.
Och du borde stanna här och fixa radion, okej?
Fixa den? Sändaren är helt sönderslagen.
Om det nu inte finns en reservdelsbutik häromkring,
kommer vi inte att kunna kommunicera med Arken.
Konstaffären.
Jag vet ett ställe där du kanske kan hitta en sändare.
Toppen. Verkar som om du kommer med mig istället.
Finn? Vi kommer inte att hitta henne utan dig.
Var försiktiga.
Du.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Den här vägen.
Hallå?
Är det någon här?
Han fixade det?
Titta! Här borta!
Hittade ni något?
Kom hit killar. Här borta.
Vad är det för något?
Precis där. Ser du det? Är det där Octavias?
Rep.
-Vad gör du? -Vi behöver repet för att ta oss upp.
En ficklampa.
Det är hennes.
Jag tänker ta mig hela vägen ner.
Allvarligt?
Någon annan har varit här.
De här avtrycken är djupare när de går den vägen.
Han bar på henne.
Om de tog henne lever hon.
Som när de tog mig.
Jag talar inte jordsling språk...
...men jag är rätt säker på att det där betyder, håll er härifrån.
Ni sticker vi härifrån. Det här är kusligt.
-Nu sticker jag. -Ja, jag med.
Gå tillbaka om ni vill.
Min syster, mitt ansvar.
Jag skulle ta mig till helvetet för att hitta henne.
Nej, lägg av.
Jag tror att vi har just hamnat där.
Fortare!
Jag vill rida mera häst.
Vill du rida en gång till?
Okej, vill du rida genom djungeln eller genom skogen?
Jag vill se Arken, Bell. Ta med mig ut genom dörren.
Nu får det räcka. Båda två.
Det är dags.
Men...nej.
Jag vill inte! Hur vet du ens om det?
Ja, mamma, berätta hur du aldrig är förvånad över plötsliga inspektioner.
Bry dig inte om det du, Bellamy Blake.
Förklara för din syster vad som händer om de hittar henne.
Hon vet vad som händer. Det har du berättat tusen gånger om.
Ni vet vad vi måste göra.
Jag hatar det här.
Ibland önskar jag att jag inte ens hade fötts.
Sluta nu, Octavia. Jag vet att du är rädd men rädsla är bara en demon.
Blunda och säg till dig själv att du inte är rädd.
Det är så du tar död på demonen.
-Inspektion! Öppna dörren! -Säg det nu.
Jag är inte rädd.
Okej.
Nej!
Öppna dörren på en gång!
Fröken Blake, med rådets fullmakt,
är vi här för att genomföra en inspektion.
Inspektör Grus, så trevligt att se dig.
Din uniform är klar.
Så där ja. Precis som ny.
Har du något till mig?
Bellamys rekommendationsbrev.
Så du tror att du skulle bli en bra vakt, grabben?
Kom hit så får vi titta på dig.
Det behövs inte, tack.
-Bellamy. Kom hit nu. -Jag är inte rädd. Jag är inte rädd.
Jag tror inte det.
Vill du bli en vakt eller inte?
Kom hit, inom tre sekunder.
En...två...
Bellamy!
-Jag ber om ursäkt, inspektören. Jag-- -Gör inte det.
Kanske han kan göras till man inom vaktstyrkan.
-Städa upp det där. -Ja visst.
Kom hem till mig senare. Då får han sitt rekommendationsbrev.
Jag är inte rädd. Jag är inte rädd.
Jag är inte rädd.
De är så vackra.
Raven, jag förstår att du just kommit hit igår,
men vi har inte tid för sånt här. Kom igen.
Skynda på och rädda världen. Du är precis som din mamma.
Jag är inte alls som min mamma.
Ta det lugnt. Det är en komplimang. Abby är skittuff.
Kapseln var hennes idé.
Hon var så förkrossad att hon inte kunde komma med mig,
men hon har aldrig slutat tro på att du lever.
Ja. Årets mamma.
Min mamma såg jag nästan aldrig när jag växte upp.
När hon äntligen dök upp var hon alltid tomhänt.
Rätt säker på att hon hade mig för att byta ut mina ransoner till sprit.
Hur lyckades du överleva?
Grannpojken. Finn.
Han delade med sig av sin ranson. Kom ihåg min födelsedag.
Räddade livet på mig.
Han är min familj.
Jag hittar ingenting.
Vi har tappat spåret.
Fortsätt leta.
Att gå omkring utan riktning är inte hur vi kommer hitta din syster.
-Vi borde gå tillbak-- -Jag tänker inte gå tillbaka.
Hörni, var tog John vägen?
Jag såg honom för en sekund sen.
Sprid ut er. Han kan inte ha kommit långt härifrån.
De använder träden.
-Vi borde inte ha gått över gränsen. -Kan vi gå tillbaka nu?
Där. Just där.
En till.
Vi borde springa.
Vi provar den här.
Hur hittade du det här stället?
Det gjorde jag inte. Finn hittade det.
Du, kan den här fungera?
Tjusigt. RF.
Radiofrekvens.
Om vi bara kan hitta en styrenhet har vi allt vi behöver.
Okej.
Finn gjorde den här.
Jaha.
Vi såg en hjort med två huvuden samma dag som vi landade.
Välkommen till paradiset, va?
Jag hittade den.
Finn gör alltid det.
Hittar skönhet i det oväntade.
Redo att gå?
Skynda på och rädda världen, va?
Ja. Vi är klara.
Okej.
-Kom igen! Kom igen! -Kom igen, skynda på!
Vad ska vi ta oss till? De styr oss åt ett håll.
Fortsätt att springa.
-Jag kan inte springa mycket mer! -Jag stannar inte för honom!
-Jag är trött på att springa ändå. -Vad gör du?
De vet var hon finns.
Diggs, var är du?
Roma!
-Vänta! Roma. -Kan finnas fler. Stanna.
De har fört oss hit. Det var den enda riktningen vi kunde springa i.
Var tog de vägen?
Följde efter Roma.
Om du bara visste vad som kommer att hända.
Inspektion. Jag ska ner i hålet.
Nej, nej, nej. Sätt dig.
Det här är toppen.
Snälla, jag vill inte höra något mer om en till underbar molnuppgång
när jag aldrig själv kommer att kunna se en.
Du ska få se en just nu.
Sammanhållningsdagens maskeraddans börjar om tio minuter.
Jag ville inte berätta något
tills jag var säker på att min grupp skulle vakta dansen.
Jag kommer att vara där och vakta dig hela tiden.
Är det sant?
Hur ser jag ut?
Mysterisk.
Bell, vad kommer mamma att säga?
Kan du sluta oroa dig? Vi kommer tillbaka innan hon ens vet om det.
Vill du ta en promenad?
Det är okej.
Jösses.
Vem är det där?
Ännu en tjej som inte kommer att märka oss.
Mitt ben.
Jag måste få vila.
Tack. Du räddade livet på mig.
Den där flickan där borta. Jag känner henne och om hon är här är min bror det.
Snälla, du måste hjälpa honom också. De kommer att ta livet av honom.
Du förstår inte vad jag säger, eller hur? Toppen.
Varför tar du hand om mig?
Du hittade mig i botten på den där ravinen.
Fixade mitt knä.
Vad i helvete gör du?
Snälla gör det inte.
Sluta! Nej, sluta!
Sluta! Snälla! Gör inte det här.
Där är hon. Roma!
De leker med oss.
Hon kom bara med för min skull.
De kan döda oss när som helst.
Men då borde de väl helt enkelt få det överstökat!
Kom igen bara! Vi vet att ni är här ute!
-Ni vill döda oss! -De kommer hitåt!
De försvinner igen.
Det där hornet. Vad betyder det?
Dimman med syra i.
Vi måste springa.
Det hinner vi inte.
Vackra ögon.
Vilken station kommer du ifrån?
Varning för soleruption.
En soleruption i x-klass sker på Arkens styrbordssida.
Alla medborgare måste ta sig till närmsta nödzon omedelbart.
Det här är inte en övning. Det här är en soleruption.
Redo.
-Bell, jag måste hem! -Det kommer du.
Damer och herrar, ni vet hur det går till. Av med maskerna och visa id-kort.
Bell, vad ska vi göra?
Lyssna på mig. Vad som än händer tar du dig hem och under golvet.
Du är trygg där från eruptionen som alltid.
Vad ska du göra?
Se till att distrahera dem.
Gå nu.
Bell, hur tar jag mig hem?
Kadett Blake. Varför har du vapnet draget?
Av med masken.
Chefen, hon är... hon är okej. Jag har redan skannat henne.
Du har ingen skanner.
-Id-kort, tack. -Snälla, löjtnant Shumway,
Jag ber dig, hon måste få gå.
Som en vakt till en annan,
låt oss bara gå härifrån så lovar jag att göra vad som helst.
Du är inte en vakt ännu, kadett. Id-kort nu, på en gång.
Stoppa henne.
Hur länge bör vi vänta?
Kommer det här ens att fungera?
-Det får vi snart reda på. -Nej, det kommer vi inte.
Dimman kom aldrig.
Kanske var det ett falskt alarm.
De är på väg tillbaka.
Jag tror att han är ensam.
Kan vi springa nu?
Han ser oss inte. Jag springer efter honom.
Och vad då? Dödar honom?
Nej. Fångar honom.
Ser till att han talar om för mig var Octavia är, sen dödar jag honom.
Hur kan vi veta om att han inte tar oss till en till fälla?
Det kan vi inte.
Hur går det?
Är allt okej med dig?
Du har knappt sagt ett ord sen vi gick tillbaka från bunkern.
-Raven-- -Snälla säg att jag har fel.
Säg till mig att Finn inte gjorde den här åt dig.
Säg till mig att du inte låg med min pojkvän
medan jag riskerade livet för att ta mig ner hit.
Jag kan inte säga det.
Han gjorde en till mig med.
Om du nu fick för dig att du var speciell.
Tror du att det var det här jag ville?
Jag visste inte ens att du existerade.
Och så väl han visste var du död, Raven.
Eller att du snart nog skulle vara det.
Min mamma också och alla andra som vi kände på Arken,
och det fanns inget vi kunde göra åt det.
Han kunde ha väntat längre än i bara tio dagar.
Älskar du honom?
Jag känner honom knappt.
-Bellamy? -Octavia.
Ta nyckeln.
-Monroe, vakta ingången. -Okej.
Det är okej. Du är okej.
Kadett Blake.
Det är städare Blake nu, löjtnant.
Befälhavare. Mycket har förändrats det senaste året. Kan jag?
Du har då mage att komma hit efter att ha tryckt på knappen
-som svävade ut min mor. -Jag lydde bara order.
Vad fan är det du vill?
Du var en riktigt duktig vakt, Bellamy, vet du det?
-Smart, ansträngde dig, påhittig. -Jag var inte en vakt.
Det var det du sa, det kommer jag ihåg.
Du sa också att du skulle göra vad som helst för att skydda din syster.
Jag hoppas att det fortfarande stämmer.
Är allt okej med henne?
Vad jag nu kommer att tala om för dig är hemligstämplat.
Kansler Jaha har godkänt ett uppdrag till jorden.
Han ska skicka de minderåriga fångarna till jorden.
Ett hundra fångar. Inklusive din syster.
Nej, nej, Det kan ni inte. Det är ju farligt. Du måste stoppa dem.
Jag önskar att jag kunde det.
Men vad jag kan göra är att se till att du får en plats på skeppet.
Du har rätt.
Det är knappast troligt att barnen kommer att överleva men om du är där,
kommer Octavia åtminstone inte att vara ensam.
Vad är det jag måste göra?
Mörda kanslern.
Hur vore det om jag dödade dig istället?
Dödar du mig åker din syster ensam till en planet dränkt i radioaktivitet
och du blir utsvävad som din mor.
Skeppet åker om 20 minuter, Bellamy. Om du vill komma med,
måste vi gå. På en gång.
-Hur hittade du mig? -Följde efter honom.
Vi måste gå. Nu på en gång. Innan han vaknar till.
Han kommer inte vakna.
-Bellamy, sluta. -Han gjorde inte illa mig. Nu går vi.
De började allt det här. Finn. Kom igen.
Mistlur.
Sluta! Det där är min bror!
Clarke? Var är Clarke någonstans?
-Hämta Clarke på en gång. -Här är jag. Vad är det frågan om?
Octavia.
Finn. Finn?
Herregud.
Han lever.
-Lät mig inte dra ut kniven. -Nej, det var smart.
Ta honom till skeppet på en gång. Gå nu!
Clarke, kan du rädda honom?
Nej. Jag kan inte det. Jag behöver min mor.
Jag måste få tala med henne.
-Radion fungerar fortfarande inte. -Raven, fixa den! Sätt igång!
Är du okej?
Okej. Jo. Gå nu bara.
Vänta nu.
Varför försvarade du honom?
För att han räddade livet på mig, det där spjutet som tog Roma
-var faktiskt menat-- -Nej, du har fel. Jag rädde ditt liv.
Så vitt du vet så höll han dig fången för att använda dig som bete
-till en av deras fällor. -Nej. Jag tror inte det.
Du tänker inte, O! Det är det som är problemet.
De har dödat tre av oss idag.
Och om du hade låtit mig döda honom när jag hade chansen,
hade inte Finn legat döende där inne just nu.
Sluta skylla på mig för dina misstag.
Det som hände Finn var inte mitt fel.
Jag ville gå därifrån så om Finn dör är det ditt fel.
Allt som har blivit fel beror på dig.
Du fick mig inlåst på Arken.
Det var du som ville att jag skulle gå på den där dumma dansen.
Det var ditt fel att mamma dog!
Jag?
Mamma blev utsvävad för att hon födde dig.
Hon är död för att du lever.
Det var hennes val.
Jag hade inget val.
Mitt liv avslutades den dagen du föddes.
Var tror du att du är på väg?
Du kan inte hålla mig inlåst i all evighet.
In med dig.
Gå nu!
En storm är på väg.