Jag föddes i rymden.
Jag har aldrig känt solen i ansiktet
eller andats riktig luft, eller flutit på vatten.
Det har ingen av oss.
Under tre generationer,
har Arken hållit de som finns kvar av den mänskliga befolkningen vid liv.
Men nu är vårt hem döende,
och vi är människans sista hopp.
Ett hundra fångar har skickats ner på ett desperat uppdrag till jorden.
Vi är alla här för att vi har begått olika brott.
På jorden finns det inga lagar.
Det enda vi behöver göra är att överleva, men vi kommer att prövas
av jorden och dess hemligheter,
men mest av allt av varandra.
Tidigare på The 100...
-Vem sköt mig? -Bellamy Blake.
Han gömde sig på leveransskeppet.
Vi utreder fortfarande vem som hjälpte honom.
Döda kanslern.
Det är därför du tog armbanden,
du behövde få alla att tro att vi var döda.
När Arken får reda på att vi lever,
kommer de ner hit och när det händer kommer jag att dödas.
Jorden kan bosättas.
Människan ska åka hem igen.
Varför försvarade du honom?
För att han räddade livet på mig.
Jag ville aldrig att allt detta skulle hända dig.
Tack.
Talade du med Arken?
Jag gav Diggs mamma nyheterna, Johns pappa också.
Jag ska tala med Romas föräldrar lite senare.
Tack för att du tog hand om det. Jag står dig i skuld.
Att behöva berätta för föräldrarna att deras barn dödades av jordslingar...
...jag önskar att jag kunde säga att vi skipat rättvisa.
Vi dödar honom inte.
Du var mycket läskigare när du hade färgen i ansiktet.
Berätta för mig om jordslingen.
Kan han ge oss en inblick på hur man överlever vintern?
Vi gör allt vi kan för att förbereda oss.
Vi samlar nötter och bär, torkar kött, letar efter rötter,
men ärligt talat så kommer vi att frysa ihjäl innan vi svälter.
Vi har goda nyheter när det gäller det.
Enligt civila försvarets planer innan kriget,
finns det en gammal räddningsstation rätt nära landningsplatsen.
-Här är koordinaterna. -Förutom provianter,
har stationen plats för The 100
och för medborgarna som kommer ner från Arken.
Och hur är du säker på att den är intakt?
Den var designad att klara av kärnvapenkrig.
Okej. Det är värt ett försök.
Kanslern, jag håller inte med
Exodusprojektet har påbörjats.
Barnen borde stanna i lägret
tills det första leveransskeppet kommer ner.
Även om allt går som det ska utan problem,
kommer the 100 att dö av kylan
innan hjälpen kommer.
Jag vill tala med Clarke i enrum en stund, tack.
Vi har en lång kö med föräldrar som vill tala med sina barn.
Clarke, vi är så otroligt stolta
över allt du har gjort där nere. Din mor--
Jag vill inte tala om min mor.
Snälla Clarke. Det är dags att förlåta nu.
Jag kan bestämma en tid för dig och Abby så ni kan tala--
Jag vet att ni båda tycker att svika min far,
att döda honom var en tragedi som inte kunde undvikas.
Men så ser inte jag det och det kommer jag aldrig att göra.
Så berätta för mig vem som står på tur och låt någon annan
som faktiskt vill tala med sina föräldrar få göra det.
Dax.
Har någon av er sett Dax?
Borta vid köttgruppen.
Dax... din tur.
Var är min mor?
Du kan tala med henne efter att du och jag har talats vid.
-Är du ensam? -Ja. Varför då?
Om jag minns rätt så slog du ihjäl en man.
-Han stal från mig. -Lugna ner dig.
Jag har ett problem men jag tror att du kan hjälpa mig med det.
Och som belöning kommer jag att garantera att din mor
får en plats på första leveransskeppet...
...och att du kan välja vad du än vill göra när vi kommer ner dit.
Vad är det du vill att jag gör?
Döda Bellamy Blake.
Är du fortfarande här?
Jag rör inte på mig förrän du låter mig gå upp dit och träffa honom.
Gör dig bekväm i så fall.
Jag lät honom leva. Är inte det tillräckligt?
Han räddade både ditt och mitt liv.
-Jag vet att du tycker det men-- -Det är så det var.
-Han är ändå farlig. -Bara på grund av vad du gjorde.
Vilken underligt förbindelse du än tror att du har
med det där vilddjuret kan du glömma det.
Du kommer inte att få träffa honom. Slut på diskussionen.
Varför bryr du dig ens, om jag nu förstörde ditt liv?
Du borde vilja att jag ska ta mig upp dit.
Kanske har du tur och han tar livet av mig, problemet löst.
Octavia, du vet att det var inte det jag menade.
-Bellamy. -Svaret är fortfarande nej.
-Jag tänker inte tala med Jaha. -Du, lugna dig.
-Det är inte därför jag kom hit. -Vad är det då?
Arken har hittat några gamla dokument som visar en proviantstation
-som ligger här i närheten. -Vad då för sorts provianter?
Sådana som kan hålla oss vid liv under vintern.
Jag tänker gå och kolla. Det vore bra med lite hjälp.
Varför frågar du mig?
För att just nu känner jag inte för
att vara omkring någon som jag verkligen tycker om.
Jag hämtar mina grejer så möts vi om tio minuter.
Vad tror du att de kommer att göra med jordslingen?
Det vill jag inte tänka på.
Det har ju gått flera dagar sen Bellamy fångade honom.
Hur länge kommer det ta innan hans vänner kommer letandes?
Upp med hakan. Vid det laget kommer vi alla att vara döda från kylan.
Hur mår du?
Svag, uttråkad.
Tacksam att vara levande.
Om du vill fortsätta vara det så borde du vila.
Jag kan binda fast honom om det behövs.
Jag tänker ta mig ut ur lägret idag.
Kan du byta hans förband om några timmar?
Vänta. Var ska du?
På ett litet uppdrag från Arken.
-Inget att oroa sig för. -Det är farligt där ute.
Finn, Clarke är tuff tjej. Hon kan ta hand om sig själv.
Clarke...
Vi borde sticka.
Se till att han håller sig till sängs.
Låter som en bra idé.
Du tar med dig många ransoner.
Du vet väl att det här bara är en dagstur?
Mycket kan hända på en dag.
Miller, Romas föräldrar väntar på dig vid radion.
Hej. Vi har inte mycket tid på oss.
Jag tog med lite vatten till dig.
Här.
Gott, eller hur?
Förlåt att jag inte kommit hit sen allt hände.
Min bror har hållit mig härifrån.
Han är en skitstövel som du säkert redan insett.
Du förstår mig, jag visste det.
Låt mig åtminstone tvätta dig.
Det här är mitt fel för att jag fick sån panik
när du kedjade fast mig i grottan.
Om du visste hur jag växte upp skulle du förstå varför.
Jag heter Lincoln.
Lincoln.
Jag heter Octavia.
Är det allt?
Har du inget mer att säga?
Det är farligt för oss att tala.
Men om vi inte ska tala, varför berättade du för mig vad du heter?
Jag vill att du kommer ihåg mig... efter att jag har dött.
Du ska inte dö. Säg inte så.
Octavia...
...det här... kan bara sluta på ett sätt.
Bara tala med dem.
Säg till dem att du inte är fienden.
Det är jag.
Octavia, ut härifrån på en gång.
Bellamy är inte ens här.
Ut härifrån, annars kommer jag att slå honom, som jag har längtat efter.
Okej, okej, jag hör dig. Jag går nu.
Du vet att det första leveransskeppet kommer att landa snart.
Jag är rätt säker på att du inte kan undvika Jaha för evigt.
Jag kan alltid försöka.
Stationen borde ligga här... någonstans.
-Det måste finnas en dörr. -Han kanske kommer att vara skonsam.
Jag sköt honom, Clarke.
Han kommer inte att bara förlåta det.
Vi delar upp oss så vi kan täcka ett större område.
Håll dig i närheten så vi kan höra varandra.
Jag skulle inte vilja se din motståndare.
Det gjorde du när du torterade honom.
Finn höll på att dö.
Jag tänker inte be om ursäkt för vad jag var tvungen att göra.
Det måste kännas förjävligt att komma hela vägen hit
för att få reda på att din pojkvän är intresserad av någon annan.
Jag har inte lust att ha den här diskussionen med dig.
-Hej. -Hej.
Törstig?
Jag tar hand om det där.
Vänta. Vänta.
Jag har väntat sen de låste in dig på Arken.
Vi kan inte göra det innan vi har talats vid.
Jag vill inte tala.
-Något hände. -Finn...
Jag vet och jag vill inte tala om det.
-Men-- -Någonsin.
Älskar du mig?
I all evighet.
Okej då.
Du borde vila.
Låt mig.
Bellamy.
Här borta. Jag har hittat en dörr.
Jag tror att den har rostats ihop.
Här. Akta foten.
-Okej. Hjälp mig. -Okej.
Här.
Tror du verkligen att det här stället inte har rörts sen kriget?
Man kan ju alltid hoppas.
Kom igen.
Vilket jävligt ställe att dö på.
Vi kan inte bo här nere. Det här stället är vidrigt.
Fan också.
Allt som finns här nere har förstörts.
De måste ha gett ut mestadelen av provianterna
innan de sista bomberna föll.
Jag har hittat filtar.
Blir du upprymd över några filtar?
Men det är ju alltid något.
Hur vore det med ett fältkök, en förbandslåda eller ett jävla tält?
-Herregud. -Vad då?
Jorden är ruskig.
Det är helt fantastiskt.
Fräsch luft, träd...
...nötter.
De här smakar väl bättre än vanligt, eller hur?
Jag vill ge jorden en stor kram.
Du verkar konstig.
Jag känner mig konstig, men på ett bra sätt.
Jag måste kissa.
Octavia? Octavia!
Jag tror att jag håller på att bli galen eller så är jordslingarna här,
-eller så har jag blivit galen, eller-- -Okej. Lugna ner dig bara.
Förklara vad du såg.
Han där.
-Jasper, det finns ingen där. -Han står ju där!
Vi måste sticka. Vi måste sticka. Varför gör ingen något--
Sluta. Håll käften. Jasper, är du hög på något?
Jag älskar dig och jag vill bara att du vet det.
Vi kommer alla att dö snart, okej?
Jag älskar dig.
Är det här allt du har ätit i dag?
Ja, men vem bryr sig om det nu?
Du är helt påverkad.
Lugna dig nu. Här, grabben. Ta den här.
-Det är kvist. -Nej.
Det är en anti-jordsling kvist.
Så länge du håller i den och sitter ner här,
kommer jordslingarna inte att kunna se dig.
-Förstår du? -Ja. Verkar logiskt.
Jag stannar här.
Verkar logiskt.
Stanna här bara.
-Ut med dig. -Lugna dig.
Jag tänkte att du kanske vore hungrig.
En fredsgest.
Jag borde inte ha kommit upp hit tidigare.
Det var farligt och dumt, och...
...han är inte värd det ändå.
Jag berättar inte för Bellamy om inte du gör det.
Det här förändrar allt.
Vi kommer inte behöva springa ifrån spjut längre.
Är du redo att bli en tuffing, Clarke?
Jag tänker inte säga emot att vi tar med oss vapnen till lägret.
Jag vet att vi behöver dem men förvänta dig inte att jag tycker om det.
Vi har tur att gevären låg packeterade i olja.
Att de klarade sig betyder att vi inte längre behöver vara rädda.
Du måste lära dig hur man använder den.
Så jag håller den bara mot axeln?
Ja. Lite högre.
Ja. Precis så där. Observera och lär dig.
Observerar fortfarande.
Mina kulor fungerar inte.
Prova din.
Det var helt fantastiskt.
-Är det hemskt att jag tycker det? -Försök igen.
Nej. Vi borde inte slösa på ammunitionen.
-Du måste öva. -Nej, vi måste tala om
hur vi ska ta hand om vapnen i lägret,
var vi ska lagra dem och vem som får ha tillgång.
Du lät Miller ta hand om jordslingen.
-Du litar på honom. -Du borde hålla dig nära honom.
-Andra lyssnar på honom. -Borde jag hålla mig nära honom?
Bellamy, vad menar du?
Du har betett dig underligt hela dagen.
Alla ransoner du tog.
Du tänker smita. Det är därför du gick med på att följa med mig.
Du tänkte bara fylla på med provianter och försvinna.
Jag har inget annat val. Arken kommer att vara här snart.
Så du tänker bara lämna Octavia ensam?
Octavia hatar mig. Hon klarar sig.
-Du vet inte-- -Jag sköt kanslern.
De kommer att döda mig, Clarke.
I bästa fall låser de in mig
med jordslingen i resten av mitt liv,
och det nöjet tänker jag fanimej inte ge Jaha.
Forsätt att öva. Jag behöver frisk luft.
Bellamy Blake.
Hur kan du vara här? Du är på Arken.
Du sköt mig på Arken
men jag har väntat på dig.
-Jag gjorde vad jag var tvungen. -För att beskydda Octavia.
-Det stämmer. -Patetiskt.
Att använda din syster som ursäkt för dina brott,
din grymhet och hur självisk du är?
Om du tänker döda mig, gör det bara.
Varför skulle jag döda dig?
Olikt alla andra lyckades jag överleva ditt förräderi.
Vad pratar du om?
De 320 själarna som blev utrensade från Arken
så att alla andra kunde leva vidare.
Du visste att de skulle offras.
Radion.
Jag visste inte att det skulle hända.
Det är inte mig du borde be om förlåtelse.
Det är dem.
Mördare.
-Mördare. -Sluta!
Det är inte som du hade förväntat dig, eller hur?
Pappa?
-Är månen här inne? -Monty.
Jag kan inte ändra på tidvattnet om inte månen vill hjälpa till.
Ut härifrån.
Det är enkel fysik.
Stanna här.
Glöm det. Kom ut hit.
Du är inte här på riktigt, eller hur?
Tyvärr, tjejen min. Jag önskar att det vore så.
Vänta. Hur kan det här vara möjligt?
Jag tror att varför är mer viktigt än hur.
Varför just jag?
För att jag saknar dig.
Det ligger mer i det än så, tjejen.
Du vill att jag förlåter henne.
Din mor älskar dig, Clarke.
Hon svek dig. Hur kan jag förlåta det?
Ditt besvikna uttryck är inte rättvist.
Jag försöker.
Jag försöker hela tiden.
Men alla är beroende av mig och det är så jobbigt.
Kom hit. Jag vet det, gumman.
Det har inte varit lätt, eller hur?
Jag lät någon bli torterad.
Lyssna nu.
Du gör så gott du kan.
Du vill att jag ska säga att mamma gjorde så gott hon kunde.
Det handlar om vad du vill.
Du är död på grund av henne.
Hon förtjänar inte min förlåtelse.
Lyssna på mig.
Att förlåta någon handlar inte om vad folk förtjänar.
Jag ber om ursäkt.
Jag kan bara inte.
Vem bryr sig.
Galna brudjävel.
Pappa?
Rör dig inte.
Du måste sticka. Nu på en gång.
-Varför gör du det här? -Klä på dig bara.
De kommer inse att du hjälpte mig.
Det var du som sa det. Du kommer att dö om du stannar kvar här.
Jag tänker inte låta det hända.
Jag tänker inte sätta dig i fara.
Du måste sticka nu.
Okej. Men även i dessa kläder kommer jag att synas.
Folk ser rätt många konstiga saker just nu.
Upp med dig.
Okej. Nu går vi.
Vad gjorde du?
Ställde ut vår vinterproviant lite tidigare.
Jobi nötter, de som du gav vakten.
När de blir dåliga ser man i syne men det försvinner efter ett tag.
Se bara till att ta dig så långt härifrån som du kan, okej?
Och se till att du inte blir dödad.
Säg det en gång till.
Du är den mest vackra sopkvast i ett städskåp fyllt med sopkvastar.
Jag tar hand om den här.
Mördare.
Mördare. Mördare.
Mördare.
Mördare. Mördare.
Snälla... döda mig.
Döda mig!
Jag förtjänar det. Snälla.
Jag kan inte kämpa emot längre.
Visste du inte att livet är en kamp?
Vad ska jag ta mig till?
Leva vidare, andas, lida.
Det är du skyldiga dem. Du vill få dödens frid.
Men då måste du förtjäna det.
Kämpa tillbaka!
Tycker du att du förtjänar att inte lida längre?
Förtjänar du den gåvan?
För du ska få den.
Inget personligt.
Släpp den, Dax.
Du borde ha stannat kvar där nere, Clarke.
Jag ville inte döda dig men nu är du här,
och Shumway sa att jag inte fick lämna några vittnen.
Vad pratar han om?
Det var Shumway som planerade allt.
Han gav mig pistolen för att skjuta kanslern.
Gå härifrån nu så dödar jag dig inte.
Lägg ner det.
Ditt val.
Nej!
Släpp honom!
Du är okej.
Nej, det är jag inte.
Min mor...
Om hon hade vetat vad jag har gjort.
Vem jag har blivit.
Hon uppfostrade mig att vara bättre än så här, att var god.
-Bellamy... -Och jag gör bara folk illa.
Jag är ett monster.
Du...
Du räddade livet på mig idag.
Du kanske är en skitstövel mesta delen av tiden...
men... jag behöver dig.
Vi behöver dig.
Ingen av oss hade klarat oss här nere om inte du hade varit här.
Om du vill förlåtas så gör jag det.
Jag förlåter dig, okej?
Men du kan inte smita, Bellamy.
Du måste komma tillbaka med mig.
Du måste bemöta det.
Som du har gjort med din mor?
Du har rätt. Jag vill inte bemöta min mor.
Jag vill inte bemöta något alls.
Allt jag tänker på just nu är hur vi ska kunna hålla alla vid liv.
Men vi har inget val.
Jaha kommer att döda mig när han kommer ner hit.
Vi får komma på en lösning.
Kan vi göra det senare?
När helst du är redo.
Jobbig natt?
Ja. Jag har världens huvudvärk.
-Du? -Jag tror faktiskt att jag åt en kotte.
För att den bad mig om det.
Han är försvunnen! Jordslingen är försvunnen!
Hörde du det?
Tänk om han tar med sig fler jordslingar hit?
-Han kommer att döda oss alla. -Eller något värre.
Låt jordslingarna komma.
Vi har varit rädda för dem alldeles för länge, och varför?
På grund av deras knivar och spjut.
Jag vet inte vad ni tycker...
...men jag är trött på att vara rädd.
Lägg av.
Det här är vapen, okej, inte leksaker.
Och vi måste räkna med att ge dem till vakterna
när leveransskeppet anländer. Men tills dess,
kommer de att skydda oss.
Och det finns fler där vi tog dem ifrån.
I morgon börjar vi träna.
Och om jordslingarna återvänder kommer vi vara redo att kämpa.
Jag räknar inte med att du kommer förlåta mig...
...men du får lära dig att leva med mig.
För jag tänker inte gå någonstans.
Bellamy.
Det är dags.
Jordslingen som rymde... var det du?
Jag hade inget att göra med det.
Tack för filten.
Herr Blake.
Jag har velat tala med dig ett bra tag nu.
Innan du börjar... vill jag säga något.
När du skickade ner oss hit... visste du att det var ett självmordsuppdrag.
Men otroligt not överlevde de flesta av oss.
Till stor del tack vare honom.
Tack vare Bellamy.
Han är en av oss och han förtjänar att bli benådad för sitt brott,
precis som alla andra.
Clarke, jag uppskattar din synpunkt men det är inte så enkelt.
Det är det. Om du vill få reda på vem på Arken som vill ta livet av dig.
Bellamy Blake, du är benådad för ditt brott.
Berätta nu vem som gav dig pistolen.
Du är en skam.
Jag kämpar för vad jag tror på... precis dom du.
Och vad är det?
Jag måste kolla det här.
Gevär? Allvarligt?
Nu när jordslingen har rymt måste vi räkna med hämnd.
Vi måste vara förberedda.
Ja. Våra förfäder ville också vara förberedda.
-Så de tillverkade bomber. -Gevär är inte bomber.
I Bellamys händer är de det.
Clarke, kom igen nu.
Du kan inte förutse vad han tänker göra.
-Det finns ingen perfekt lösning, Finn. -Jordslingen räddade livet på Octavia,
och Bellamy tog honom hit och torterade honom.
Ja, men om han inte hade gjort det hade du varit död.
-Jag vet det. -Jag litar på honom.
Du kan inte mena allvar?
Det gör jag.
Clarke...
Du och Bellamy håller på att ta oss åt ett väldigt farligt håll.
Jag önskar att du hade talat med mig om det här först.
Jag önskar att du hade talat med mig om många saker först.
Men det gjorde du inte.
Tack gode gud att det är du.
Jag trodde att jag skulle bli utsvävad.
Det kommer inte att hända, befälhavaren.
Vänta. Vad gör ni? Jag gjorde som du bad--