Jag föddes i rymden.
Jag har aldrig känt solen i ansiktet
eller andats riktig luft, eller flutit på vatten.
Det har ingen av oss.
Under tre generationer,
har Arken hållit de som finns kvar av den mänskliga befolkningen vid liv.
Men nu är vårt hem döende,
och vi är människans sista hopp.
Ett hundra fångar har skickats ner på ett desperat uppdrag till jorden.
Vi är alla här för att vi har begått olika brott.
På jorden finns det inga lagar.
Det enda vi behöver göra är att överleva, men vi kommer att prövas
av jorden och dess hemligheter,
men mest av allt av varandra.
Tidigare på The 100:
Arkstationen, snälla hör av er. Vi behöver er hjälp.
Påstår du att det finns folk som har överlevt på jorden?
Ja. Man kan överleva på jorden.
Jordslingen räddade livet på Octavia,
men Bellamy tog honom tillbaka hit för att tortera honom.
Jag heter Lincoln.
Nu går vi.
Eftersom jordslingen rymde borde vi förvänta oss hämnd.
Vi kommer att åka ner till jorden men alla kan inte det.
Det finns 2 237 personer på Arken,
men det finns bara tillräckligt många skepp för 700.
Mina vänner, det här är en historisk Sammanhållningsdag.
Varje år hyllar vi stunden då våra förfäder på de 12 stationerna
enades till det som nu är Arken,
men det här är sista året vi firar det här ombord.
Nästa år... firar vi på jorden.
Visst. Efter att vi har gjort allt det hårda arbetet.
-Kan någon få tyst på honom. -Håll käften, Miller.
Ingen tvingar dig att titta på det.
Under 97 års tid har vi byggt upp ett samhälle,
i hopp om att våra ättlingar en dag ska kunna återvända till jorden...
Säg inte att du inte tycker om Samhållningsdagen?
Sammanhållningsdagen är en lögn.
Arken blev till bara för att den 13e stationen
exploderade i luften.
Men den versionen föredrar vi att inte prata om på fester.
Men sammanhållningsdagen ger folk hopp,
och det blev fred efter allt det våldet.
Ja, men måste vi vara våldsamma över huvud taget?
Ja!
Monty har lyckats ännu en gång!
Den här satsen kallar jag Sammanhållningsjuice. Vem vill ha?
Spara lite åt mig!
Glad Sammanhållninsdag.
Skicka runt det.
Till våra söner och döttrar på jorden som lyssnar på detta meddelande,
vi syns snart.
Det första Exodusskeppet kommer att lyfta inom 60 timmar,
med alla förstärkningar ni behöver.
Så håll era huvuden högt. Hjälpen kommer snart.
-Hejsan, Abby. -Diana.
Vi har fått uppleva vilka goda själar vårt folk verkligen har.
Jag hoppas du inte har någon illvilja över att jag tagit ditt säte på rådet.
Jag har ingen illvilja mot någon idag.
Ja, visst. Du får snart träffa din dotter igen.
Men nog med mitt prat.
Ni är ju alla här för festspelet ändå, eller hur?
-Han förkortade sitt tal. -Vad sa du?
Nej, ingenting. Jag hjälpte honom med talet.
Han struntade i den bästa delen.
För att gå vidare, presenterar jag härmed vår historia.
Jag hör att du kommer åka med det första Exodusskeppet.
Ja. Jag ska sköta om säkerhetsstyrkan på jorden.
Skulle du kunna ta med dig trädet åt mig?
Mamma, jag måste jobba.
Men kom åtminstone till farvälceremonin.
Du skulle kunna ge de resande en välsignelse.
Se det som en farvälsgåva till din mor.
Jag kommer inte ihåg den.
Ursäkta mig.
För länge sedan när jorden var brännande het,
fanns det tolv stationer som svävade genom rymden helt ensamma.
Men en dag svävade Mir förbi Shenzhen,
och de insåg att livet skulle vara bättre tillsammans.
De andra stationerna upptäckte detta och ville också vara med.
När alla stationenerna hade sammansatt sig kallade de sig...
Pappa?
Jag ska gå och leta efter din far.
Jaha, är du okej?
-Få honom till sjukstationen nu! -Kane!
Ta reda på vem som gjorde det här!
Mamma.
Vi behöver förbandsmaterial på en gång!
Doktor Griffin, vi behöver din hjälp här borta.
I fred må du lämna stranden.
I kärlek må du finna den nästa.
Må din resa bli lyckad...
...tills vår sista resa till jorden...
...då vi möts igen.
Marcus...
Beklagar sorgen.
Vi måste få ut dig härifrån.
Chefen.
Det här var en kupp.
Rådsmedlemmarna Cole, Kaplan, Muir and Fuji är döda.
Om inte du hade förkortat ditt tal--
Var håller rådsmedlem Sydney hus?
Hon gick innan explosionen.
Jag letar rätt på henne.
Gör det du... och dubbla vakten vid leveransskeppet.
Jag spärrar in alla på Arken tills vidare!
Vi ska inte... missa tidsperioden för avlyftning.
De misstänker att du ligger bakom det.
Som jag ser det har vi två val:
stanna kvar och strida, och då kan vi kanske vinna
om vi kan samla ihop tillräckligt många arbetare.
Och om vi inte gör det, vad är vårt andra val?
-Kapa Exodusskeppet nu på en gång. -Det är inte redo.
Kan våra ingenjörer få det redo?
För att kunna ladda batterierna som behövs för ett sånt stort skepp
utan att störa Arken kommer det att ta tid.
-Men låt det bli störningar på Arken då. -Det kommer att bli kallt.
Nu efter inspärrningen, även om de kommer på ett sätt
att isolera de mindre bebodda stationerna kommer folk att dö.
Så folk kommer att dö vad vi än väljer.
Kapa Exodusskeppet.
Vi borde ha byggt en större bomb.
Du. Radion är fortfarande död.
Allt avbröts under festspelet.
Bästa Sammanhållningsdagen någonsin.
Tycker du verkligen att det här är bästa tidpunkten att ha en fest?
Vi har ju jordslingar där ute--
Jordslingarna. Vid det här laget har han tagit sig hem.
Han håller förmodligen på att samla ihop sina soldater.
Lugna dig. Jag har ordnat med vakter.
Du borde gå och ta dig en drink.
Du ser ut som om du kunde behöva det.
Jag behöver mer än en.
Men drick mer än en då.
Clarke, Exodusskeppet med din mor ombord
kommer ner om två dagar.
Efter det är festen över.
Ha kul medan du fortfarande kan.
Det förtjänar du.
Ja. Okej då.
Det förtjänar du med, bara så du vet.
Jag kommer att ha mitt lilla roliga när jordslingarna kommer.
Okej.
Sammanhållningsdagen.
Tillverkar kulor på Sammanhållningsdagen.
Jordslingarna vet inte om att det är Sammanhållningsdagen.
Hur övertalade Bellamy dig att hjälpa till?
Jag erbjöd mig. Vi måste ju vara redo för strid, eller hur?
Eller så kan vi försöka tala med dem.
De verkar föredra att knivhugga.
Våld är det enda språk det där folket förstår.
De skulle kunna säga samma sak om oss.
Om vi fortsätter på det här sättet kommer vi aldrig sluta gräva gravar.
Du såg honom inte, Finn. Det spelade ingen roll vad vi gjorde.
Han var redo att låta dig dö.
Han skyddade sig själv.
Varför försvarar du honom?
Glöm det.
Hoppas att du vet vad du håller på med.
Jag vet vad jag gör.
Bättre nu?
Än kan vi nog få dig att bli en krigare.
Finn?!
Lincoln, vänta, vänta! Han är min vän.
Jag tror att du glömde den här.
Så vad fan gör du här?
Jag kan ställa samma fråga till dig.
Jag kan också fråga hur länge har du vetat att han pratar engelska.
Men det tänker jag inte göra.
Du blåste i det här när ditt folk jagade oss.
Du räddade våra liv.
Jag måste tro att det finns fler som är som du.
-Jag knivhögg dig. -Och vi torterade dig.
Om vi två kan komma överens kanske det finns hopp ändå.
Att lära sig från historien i stället för att upprepa den, va?
Hur ska det gå till?
Till en början, inget mer dödande.
Jag har inte makten att förklara fred.
Men ta mig då till någon som har det.
Lyssna på mig. Resten av vårt folk är på väg ner hit.
-Det första skeppet landar om två dar. -Det stämmer.
Och på grund av attackerna skickar de mestadels soldater,
folket som uppehåller våra lagar.
Arken handlar om överlevnad till vilket pris som helst,
och de dödar folk som inte gör som de ska.
Om de personerna känner sig hotade när de landar,
kommer de att förklara krig och det vill jag inte.
Det vill inte du heller,
och jag tror att det är därför du blåste i mistluren.
När soldaterna väl är här kommer det att vara för sent,
och vi kommer inte att kunna stoppa dem.
Men om de ser att vi lever här nere i fred...
...kanske vi har en chans att det kan fortsätta på det viset.
Okej.
Du hämtar er ledare, så hämtar jag min.
Vem då, Bellamy? Han kommer aldrig att gå med på det.
Nej. Inte din bror.
Clarke.
Kontrollerat. Brygga 17 är säkrad.
Okej. Allt är säkrat här med.
Chefen, leveransskeppet är säkrat.
Vi har utfört en noggrann granskning.
Okej, pojkar och flickor. Lekstunden är slut.
Tillbaka till jobbet. Nu ser vi till att skeppet kan lyfta.
Jag borde vara på sjukvården, inte packetera nödutrustning.
De sårade är omhändertagna.
Och vi kan inte göra något för de döda.
Marcus.
Beklagar sorgen.
Vera var en underbar själ.
Den här resan borde skjutas upp,
åtminstone tills du har förhört terroristen som slog på bomben.
Jag bad mitt folk att undersöka detta och har just fått ett svar.
Han heter Cuyler Ridley.
Han är en mekaniker som förlorade sin fru vid utrensningen.
Ja. Jag känner igen honom.
Varför tror du att han är den som gjorde det?
Han gav upp frivilligt.
Var har du hållit hus, Diana?
Varför gick du ifrån festspelet så tidigt?
Tack gode gud att jag gjorde det annars hade jag varit död nu.
Jag antar att vi båda hade tur.
Håll dig där jag kan få tag på dig.
Var ska jag ta vägen, Kane?
Akta dig.
Ridley är farlig.
Du kommer inte att lyckas den här gången.
-Jo, det kommer jag. -Nej. Det kommer inte att gå.
Kan man tänka sig? Hennes höghet kan faktiskt festa.
-Jag tycker om det. -Vad tänker du göra
när vaktstyrkan kommer hit och tar beslag på Montys destillerare?
Bygga en ny.
Okej. Redo?
Nej. Vänta.
Jag har gjort det här förut, jag lovar.
Vad är det?
Vi tar en promenad.
Ursäkta.
Har det hänt något?
Jag vill att du kommer med mig men jag kan inte berätta varför, okej?
Finn, du måste säga varför.
Nej, lägg av.
Jag har stämt möte med jordslingarna.
Ett möte? Jag förstår inte. Med vem? Hur då?
Jag kommer just från jordslingen som vi hade på skeppet.
-Han heter Lincoln. -Vänta ett tag.
-Han pratade med dig? -Det är inte det som är viktigt.
Om vi vill leva i fred--
Finn, vi kan inte leva i fred med ett folk
som bara vill döda oss.
Kan du tänka på en bättre anledning till att sluta blodsbadet?
Ja. Med vapnen som vakterna kommer ner med.
Vill du verkligen ha krig?
För som det går just nu så är det precis vad som kommer att hända.
Jag vet att det kanske är långsökt.
Men det här är vår värld nu,
och jag tror att vi kan göra bättre ifrån oss den här gången.
Jag litar på honom.
Det gör inte jag.
Men om vi går... måste vi ta med oss förstärkning.
Inte en chans. Vi tar inte med oss vapen.
Det var inte villkoren,
och om vi ska göra det så måste vi ge det hela en ärlig chans.
Okej.
Okej. Jag ska bara hämta min väska så möter jag dig vid grinden.
Okej.
Du. Jag måste få tala med dig.
-Har vi skoj ännu, prinsessan? -Jag menar allvar.
Det gör du alltid, så sätt igång.
Finn har stämt möte med jordslingarna.
Jag är på väg att gå och prata med dem.
För att du tänker att spetsa folk med spjut
är koden för "vi vill vara vänner"?
Har du tappat förståndet totalt?
Jag tycker att det kan vara värt ett försök.
För vi måste ju i alla fall leva med de där människorna.
De kommer förmodligen att skära upp dig och hänga upp dig som en varning.
Men det är ju därför jag är här just nu.
Jag vill att du följer efter och är vår förstärkning.
Vet Finn om det här?
Finn behöver inte få reda på det.
Och Bellamy... ta med dig vapen.
Men hejsan! Där är du.
Okej. Lyssna nu. Vi håller på att spela fyllaboll.
Jag har slagit vad med Monroe att mitt lag kommer ta Samhållningstiteln.
Det där är till dig.
Jag vet att ni noll-G mekaniker har världens koordination, så?
Vad tycker du?
Det måste ju åtminstone vara roligare än... vad du håller på med.
Jag kollar krutet på den här ammunitionen
så att om jordslingarna försöker döda oss,
kanske vi lyckas skjuta några skott innan det sker.
Det låter allvarligt. Säker att du vet vad du gör?
Varför frågar alla om jag vet--
Tusan!
Behöver du en extra hand nu när du nästan tog av en av dem?
-Jag klarar det här. -Ingen är en bättre mekaniker än du,
det vet vi, men det här kräver en kemist.
Hur var du på kemiklasserna?
Tur nog för dig så ler lyckan åt dig just nu, min vän.
Jag var toppen på kemi.
Nej. Den här är dålig.
Rätt säker på att den sura lukten betyder att krutet är nedbrutet.
Borde nog påbörja en skräphög.
När mina föräldrar kommer ner hit,
kommer de kunna blanda ihop nytt krut åt oss.
Min far kommer bli vild när han får se denna skräpmetall.
"Mitt kungarike för en läskburk."
Det är vad han alltid brukade säga.
Men du då? Har du någon familj?
Nej. Bara Finn.
Ja, men nu har vi ju alla varandra, eller hur?
-Jasper, du kommer med mig. -Gör jag.
Du gjorde bra ifrån dig i grottan med jordslingen.
Men jag slog honom bara i huvudet.
Om ni planerar att skjuta något så borde ni tänka om.
-Jag har inte kollat de ännu. -Ge mig kulor som fungerar.
Vad ska du med dem till?
Din pojkvän beter sig som en idiot.
-Jag kommer med dig. -Vi borde hämta Clarke.
Clarke är redan med Finn, eller hur?
Jag skulle bli så lycklig om du har rätt om det här,
men har du funderat på att det här kan vara en fälla?
Ja, men eftersom det är Sammanhållningsdagen,
har jag bestämt mig för att hålla hoppet uppe.
Låt mig få titta på den där.
Allvarligt, Finn, du lägger mycket tro
på en kille som har stuckit en kniv i dig.
Och du låter mer och mer som Bellamy.
Jag försöker bara hålla oss alla vid liv.
Det gör jag med.
Åtminstone finns det något positivt med dem.
Förlåt att jag nämnde Clarke tidigare.
-Det var pinsamt. -Håll käften.
Håll käften båda två. Håll ögonen öppna.
Man såg dig placera bomben, Ridley.
Du har dödat sex personer.
Borde ha varit sju.
Jaha hade tur att han förkortade sitt tal.
Jag vet att du är arg om vad som hände i sektion 17.
Jag förlorade min fru! Det kan du ge dig fan på att jag är!
Men det här handlar inte bara om utrensningen.
Arbetare över hela Arken är trötta på att bli lurade.
Det är våra barn ni skickade ner till jorden,
men vilka är det som åker med första leveransskeppet?
Inte vi.
Jaha och resten av rådet bedrar oss om och om igen.
Idag är det vår tur.
Berätta... Vem hjälpte dig?
Jag vet att du inte gjorde det här ensam.
Du vet inte ett skit.
Du tror fortfarande att det här bara handlar om kanslern.
Elen har slagits av. Det är vår signal.
Låt honom vara. Han kommer att dö härinne ändå.
Vad är det som har hänt?
Jag vet inte. Men vi har förlorat elen i flera stationer.
Farm, Hydra, Mecha.
Vi kan skicka in andningsbart syre,
men temperaturen i de sektionerna sjunker snabbt.
Folk kommer att frysa ihjäl.
Ta bort inspärrningsordern och evakuera de stationerna.
-Var håller Kane hus? -Han förhör bombaren.
Chefen... Elen har stängts av i fängelsestationen.
Marcus!
Det här är ett uppror.
Diana Sydney... Hon... Hon håller på att skifta makten.
Hon tänker kapa Exoudsskeppet.
-Vad fan håller du på med? -Det här är vårt skepp nu.
Kanslern på bryggan.
-Hur många av ert folk är ombord? -Mindre än 50 procent, frun.
De är alla uppe på passagerarbryggan.
-Berätta om lasten. -Nästan allt är pålastat.
Undersök bryggorna. Kasta ut alla som inte är på vår sida
genom serviceluckorna tillbaka till Arken.
Löjtnant, du kan ge ordern.
Stäng dörrarna och påbörja avlyftningsprotokollet.
Vi har mindre än fem minuter tills avlyftning.
Släpp honom! Han har gjort sitt val.
-Han kommer att varna Jaha. -Det spelar ändå ingen roll nu.
Det här Exodusskeppet tillhör er nu.
Det är ni som är framtidens människor,
och idag ska jag leda er hem igen.
Det var så du lyckades arrangera det.
Du hjälpte honom att fly, eller hur?
-Jag litar på honom, Clarke. -Det verkar alla tydligen göra.
Någon är på väg hit.
Vad gör Octavia här?
Jag antar att vi nu vet hur han kom undan.
Vänta. Titta.
Herregud. Hästar!
Vi sa inga vapen!
Det sa de att de inte skulle ha.
Det är för sent nu.
Hon går ensam.
-Jag klarar mig. -Clarke--
Dags att lyckas bättre den här gången.
Du heter Clarke?
Ja.
Jag heter Anya.
Jag tror att vi började på fel fot.
Men vi vill kunna komma på ett sätt för oss alla att leva i fred.
Jag förstår.
Ni påbörjade ett krig som ni inte vet hur man avslutar.
Va? Nej, Vi påbörjade ingenting.
-Ni attackerade oss utan anledning. -Utan anledning?
Missilerna ni sköt iväg brände ner en hel by.
Du menar raketerna?
Nej. Det var en signal för att kontakta våra familjer.
-Vi hade ingen aning om-- -Ni har invaderat oss.
Ert skepp landade inom vårt territorium.
Vi visst inte att någon var här.
Vi visste inte att man kunde överleva på jorden.
Ni visste att vi var här när ni skickade en beväpnad styrka
för att fånga och tortera honom.
Det är alla krigshandlingar.
Jag förstår vad du menar.
Det är därför vi måste få slut på det här.
Jag sa ju det, allt hände så fort.
Jag vet inte ens om doktor Griffin var på insidan just då.
Förlåt.
Chefen, Exodusskeppet är färdigladdat,
och de har påbörjat deras avlyftningsprotokoll.
Det kan inte lyfta när dörren är öppen, eller hur?
-Det stämmer. -Se då till att öppna dörrjäveln.
Vi kan inte. Den är redan trycksatt,
och vi kan bara öppna den från insidan.
-Fortsätt att försöka! -Hur länge till avlyftning?
Två minuter.
-Diana, öppna dörren! -Protokollet är nästan avklarat, frun.
Vi borde kunna lyfta när som helst.
Är de övre våningarna säkrade? Okej. Avsluta sökning
-och säkra luckorna. -Ja, chefen!
Sätt er i flygpositioner.
Du där! Vad gör du?
Abby?
-Diana, gör inte det här. -Det är redan gjort.
-Ta ut henne härifrån. -Vänta.
Vi skulle kunna ha användning för en läkare på jorden. Kom med oss.
Du är inte skyldig Jaha något.
Han dödade din make och svek dig.
Du är precis som oss.
Tänk på din dotter, Abby.
Du skulle kunna träffa Clarke igen, idag.
Jag är inte som du.
Vänta! Vänta nu!
Abby!
Jag har fått in kofoten! Ge mig en domkraft!
Lincoln sa att ni har fler som är på väg ner, krigare.
Vaktstyrkan, ja. Men vi har också bönder som kommer,
doktorer, ingenjörer.
Vi kan hjälpa varandra men inte om vi krigar.
Kan du lovar att dessa nya personer inte kommer att attackera oss,
att de kommer respektera villkoren som du och jag går med på?
Jag lovar att göra vad jag än kan
för att övertala dem att hedra villkoren vi bestämmer.
Varför skulle jag acceptera en allians
som ditt folk kan bryta så fort de kommer ner hit?
Jordslingsprinsessan ser arg ut.
Vår prinsessa brukar få folk att reagera så.
Om ni skjuter första skottet,
kommer folket som är på väg ner inte att bry sig om att göra något avtal.
Vår teknologi... Den kommer att utplåna er.
De är inte de första som försökt.
Nej. Nej. Det här är inte bra.
Vad fan pratar du om?
Det finns jordslingarna i träden.
-Va? -Var?
-Är du säker? -Jag ser ingenting.
De kommer att skjuta. Clarke, spring!
Spring!
Clarke, ner med dig!
Finn, dra dig tillbaka!
Kom igen!
Herregud, Lincoln, du har blivit träffad.
Det är bara en skråma.
Okej. Spring. Stanna inte förrän ni är bakom era murar.
-Kom igen! Ta henne! -Lincoln, nej!
Spring!
Jag har domkraften!
Var är Abby? Skicka genom henne!
Det gör jag om ni låter dörrarna stängas.
-Nej. De har inte pardelats! -Vad betyder det?
Det betyder att leveransskeppet är ännu kopplad till alla våra system.
El, vatten, syre...
Om den lyfter kommer Arken att förlora allt,
och alla ombord kommer att dö.
-Kan vi göra det från vår sida? -Ja, men det tar timtal,
-och de tänker inte vänta! -Diana, snälla du!
Så här vill du inte bli ihågkommen.
Det kommer jag inte.
För att det här var ditt eget fel, Jaha!
Du lovade folket sanningen men allt du gjorde var att ljuga!
Du skickade en lönnmördare på mig!
Du detonerade en bomb på allmän plats och dödade sex personer!
Och nu vill du ta livet av alla på den här rymdstationen
-allt för ditt ego? -Han ljuger fortfarande för er.
Det finns inte tillräckligt många leveransskep för oss alla.
Vad talar hon om?
Lita på mig, vi kommer att lösa problemet.
Vi kommer att överleva som vi alltid gör!
-Kom igen! -Ni kan inte lita på honom.
Men än 1 000 personer, de flesta arbetare precis som ni,
kommer att lämnas här för att dö.
Ni kan ännu rädda er själva.
Jag litar inte på någon av er.
Huvudgeneratorn har stängts av.
Men jag ska till jorden!
Nej!
Avlyftning!
Chefen, vi måste sticka nu på en gång! Ut med er allihopa!
Tillbaka bakom skyddsdörrarna.
Nu, nu, nu!
Snälla, chefen.
-Tänker du säga något? -Ja. Jag sa ju inga vapen!
Jag sa till dig att vi inte kunde lita på jordslingarna. Jag hade rätt.
Varför berättade du inte vad ni höll på med?
Jag försökte men du var för upptagen med att tillverka kulor.
Du ska vara glad att hon tog med sig dem!
De kom hit för att döda dig, Finn.
Det vet du inte. Jasper sköt först!
Du har förstört allt.
Jag räddade dig!
Varsågod.
Om vi inte var i krig innan dess så är vi definitivt det nu.
Du behövde inte lita på jordslingarna.
Du behövde bara lita på mig.
Som jag sa, bästa Sammanhållningsdagen någonsin.
Exodusskeppet?
Din mamma är tidig.
Vänta.
För hög hastighet.
Ingen fallskärm?
Något är fel.