Tidigare på The 100...
- Det har börjat. - De tar mina vänners blod.
Jag tror att jag vet hur vi tar över Väderberget.
Vi behöver bara någon på insidan.
- Bellamy? - De använder redan deras blod,
och det kommer att bli värre väldigt snart.
Ni för inte ut någon mer utan att vi kämpar emot.
Nej. Hallå där!
Ut, allihop! Ta över planet!
Krigsrådet träffas i kväll.
Samtliga ledare kommer att vara där.
Vi tänker använda en missil.
Whitman till Väderbergsbasen.
Vi har alla mål i sikte.
Vi måste börja evakuera.
Om vi gör det vet de att vi har en spinn hus dem.
Vi måste sticka på en gång.
Inväntar dina order, chefen.
Skjut.
Vi måste ge oss av nu.
Du visste om det.
Mamma.
Snälla, säg att det inte var du.
Jag önskar att jag kunde göra det.
Vakna. Clarke!
Jag kunde ha varnat dem.
Jag kunde ha räddat dem.
Om de ser oss, så anfaller de igen.
För seger krävs uppoffring.
Det vet du om.
Jag vill att bergsmännen dör.
Allihop.
Jag behöver förband!
Jag kommer.
Det är lönlöst.
Hon lever fortfarande.
Vi räddar dem som räddas kan.
Jag är verkligen ledsen.
Lincoln, var försiktig. Den är inte stabil.
De är därnere.
Hör du någon?
Abby, jag tror säkert att Clarke mår bra.
Vi hittar henne.
Indra! Hon lever!
Indra.
SLÄPP MIG: SKÖRDARE!
Krypskytt:
Octavia!
Spanaren.
Han riktade missilen. Han är ensam.
Clarke, lugna dig.
Om han håller utkik är det hans jobb att se till att vi är döda.
Om han säger till bergsmännen att vi lever—
- Det kommer han inte. - Hur kan du veta det?
För att jag tänker döda honom.
Ducka!
Lincoln, du måste få stopp på blödningen.
- Indra, låt mig hjälpa dig. - Nej.
Vad ska vi göra?
Nej!
Vi är fast.
Vi kan få dem att sikta mot himmelsflickan.
- Har du problem, eller? - Ja.
Ni är dödsbringare.
Hjälp.
Någon lever därnere!
Snälla. Hjälp!
Jasper, var vill du ha den här?
Här. Inga svaga punkter.
VI måste se till att de inte tar sig in.
Det kommer de inte.
Vi har tagit över planet, men nu måste vi försvara det.
När de kommer måste vi vara redo.
Harper, hämta några kastruller i köket
och fyll dem med vatten. Så stora som möjligt. Okej?
Se upp-
Bra, Fox. Ska vita hand om kamerorna i korridoren?
Nej, låt dem vara.
Vi behöver ögon därute.
Kan du fixa det?
Har vi träffats?
- Hur ser det ut med dörrarna? - Samtliga hissar är urkopplade.
Jag förstörde låsen till de andra trappuppgångarna.
Men den här är svår, jag kan inte—
Så kan man också göra.
Hur länge tror du att vi kan hålla dem på avstånd?
Så länge som det krävs.
Jag måste ta mig ner.
Nu.
Octavia, kom igen!
Vad ska vi göra? Vi kan inte röra på oss.
Jag tar hand om skytten.
Jag blåser i signalhornet när det är klart.
Okej, min vän.
Jag följer med dig.
Nej, Nyko behöver dig.
Klarar du verkligen av det här?
OM MAN BLIR NEDSLAGEN
MÅSTE MAN RESA SIG IGEN:
- Vad kan jag göra? - Tryck här.
Det här är min by. Du är andrechef.
Rädda vårt folk.
Vi sitter fast
och de andra följer mig inte.
Då får du tvinga dem.
Indra?
Hon förlorar för mycket blod.
Indra. Vi måste göra något.
Tack, himmelsflickan, men det finns inget att göra
förrän krypskytten är död.
KAMERA 19 KORRIDOR 9
Vi är inte redo för det här.
Ju, det är vi.
Om vi håller oss till planen, så klarar vi oss.
- Jag lovar. - Okej.
Inga vapen. Du hade rätt.
Det beror på att de inte kan döda oss,
i alla fall inte så här.
Var försiktig med den där. Vi är nära.
- Du kan träffa någon av oss. - Vänta lite.
Alla har inte på sig skyddsdräkter.
Vad innebär det?
Att de är botade.
Benmärgsbehandlingarna fungerade.
Ner med den.
Gör er redo.
'Öppna den! - Nu!
Nu så. Sätt fart!
Ner med den.
Sätt fart.
Nu!
Reträtt!
Backa! Nu!
Vi klarade det!
Gör i ordning barrikaden!
Nej! Jasper! Du lovade!
Fox! Nej!
Hon klarar sig.
Jag lovade henne.
KAMERA 12 KORRIDOR 8
Vänta. Jag kommer.
Marcus.
Marcus, det är okej. Jag är här.
Det är okej.
Abby.
Det är mitt ben.
Det blöder, men det är inte så farligt.
Kan du röra på tårna?
Ja.
Bra.
Jag tror inte att du brutit något.
Du har tur.
Jag skata dig härifrån.
Så mycket tur har jag inte.
Det kan vara Clarke.
Jag lämnar dig inte här.
Nej!
- Lägg henne på bordet. - Nej.
Tack.
- Bellamy! - Är du okej?
Det är okej.
Jag har dig.
Kom igen. Vi måste ta med henne till ett säkert ställe.
- Pappa, du är hemma. - Ja.
Burren gick sönder igen.
- Vad gör de här? - De sitter i klistrat.
Vi behöver bara ett säkert ställe att vara på.
De måste ge sig av nu.
Låt mig förklara.
Kan du förklara var han fick uniformen ifrån?
Maya, du vet hur farligt det här är. Vad håller du på med?
Samma sak som mamma skulle ha gjort.
- Ni måste ge er av. - Ledsen, men det går inte.
Det är okej. Han kommer att hjälpa oss.
Jaså? Det ser inte så ut.
Mina föräldrar var delaktiga i en rörelse
som inte ville använda outsiderblod.
Mamma vägrade att behandlas och därmed dog hon.
Hon var beredd att dö för sin sak.
Maya, du var fem.
Jag kunde inte lämna dig ensam.
Jag är ingen liten flicka längre.
De var beredda att döda er förut.
- Om ni fångas— - Det händer inte om du hjälper oss.
Snälla. De dödar oss.
Vi har ingen annanstans att ta vägen.
Bara den här gången. En natt.
Rummet finns här borta.
Tack.
Du vet väl att de aldrig ger sig?
Om ryktena stämmer och er benmärg
kan ta oss ner till jorden igen, så kommer de aldrig att ge sig.
Det ljusnar snart.
Då kommer mörkret inte att skydda oss.
Inte han heller.
Jag förstår din ilska, Clarke.
Gör mig en tjänst och kom inte med fler lektioner.
Du måste koncentrera dig.
Vi gör vad som krävs för att överleva.
Våra fiender gör likadant.
- Det är inte personligt. - Det är det för mig.
Du vill döda krypskytten
och må bättre, men så blir det inte.
Det känns bara bättre om vi vinner kriget.
Det räcker.
Är det han?
Nej.
Lincoln.
Clarke?
Befälet, vad.
Octavia sa att ni båda—
- Har du träffat Octavia? - Ja.
De få som överlevde explosionen är fångade av en krypskytt.
Därför är jag här.
Kom igen. Vi måste ta oss upp.
Rör dig inte.
Lårbensartären är söndersliten.
Balkens tyngd
är det enda som håller dig vid liv.
Inget dåligt förband.
Vi löser det.
Abby, kan du bara...
gå och hitta din dotter.
Om jag kan fästa en kompressor runt benet på dig,
så får vi mer tid.
Gå och hitta Clarke.
Hon är inte här.
Hon är... okej.
Lexa också.
Lovejoys nyckelkort öppnar vapenförrådet.
Vapnen är låsta, men vakten har nyckeln.
- Jag kan lucka bort honom eller— - Nej, vi har inte tid.
Hur får jag upp vapnen till plan fem?
De håller kull på alla dörrar.
Kanske inte. Det finns ett sopnedkast i mässan.
- Ett sopnedkast? - Det finns ett på varje plan.
Och det bästa? Inga strålningslarm.
Nedkasten läcker, så de har installerat iuftlås
för säkerhets skull.
Fixa vapnen, så för jag dem till mässen.
Du är född till att vara revolutionär.
Mamma var revolutionär.
Jag försöker bara göra det rätta.
Kom tillbaka om 30 minuter.
Maya, vi var precis på väg till dig.
Hur kan jag stå till tjänst, presidenten?
Nästa attack blir tuffare.
Du vet väl om det?
Vi måste bara försvara planet tills Bellamy hittar en utväg.
Det krävs mer än en hink vatten och fyra vapen för att göra det.
Det här är President Wallace och jag talar till er
som precis har dödat tio av mina män.
Jasper.
Jag tänkte att vi kan prova något nytt den här gängen.
Syret i Mayas dräkt räcker bara i 20 minuter.
Jag vet att hon är er vän.
Om 20 minuter kommer er vän att kvävas eller brinna.
Men ni kan rädda henne.
Ni behöver bara ge upp.
Sätt fart!
Vi kan inte vänta längre.
Vårt folk dör därnere.
Om vi kan ta oss till kratern,
så kan vi gräva oss in från sidan.
Men vi har ingen som täcker oss.
Jag gör det.
Kom tillbaka!
Några fler dåliga idéer?
Bara en.
- Och nu? - Nu gräver vi.
Ducka.
Snabba på.
Du är okej.
Hör på. Fox är okej.
Bellamy räddade henne.
Han kommer att skicka hit vapen genom sopnedkastet.
Om vi får hit vapnen kan vi få ut dig härifrån.
Nej, det kan vi inte.
Jag har förstört nedkastet. Förlåt mig.
Jag trodde inte att vi skulle behöva det.
Jag kan fixa det.
Tack.
- Hjälp honom. - Harper!
Jag låter dig inte dö.
Jag låter dig inte ge upp.
Marcus?
Marcus, vakna.
Öppna ögonen. Du måste vakna.
Marcus, öppna ögonen.
Jag fryser.
Jag är här.
Jag är okej.
Jag är ledsen, Marcus.
Jag är verkligen ledsen.
Det är inte ditt fel, Abby.
Det är mitt fel.
Hon är min dotter.
Vad pratar du om?
Hon visste om det.
Clarke rymde...
före attacken.
Hon visste att den skulle komma.
Ja.
Hur kunde han göra så här?
För att han växte upp på arken.
Vi lärde henne.
Hon lät det här hända.
Hon kunde ha stoppat det.
Hon gjorde ett val.
Som att avrätta människor för att stjäla
medicin eller mat.
Som att suga luften
ur lungorna på 300 föräldrar...
för att kunna rädda sina barn.
Som att låta mannen man älskar sväva ut...
för att rädda sitt folk.
Ja.
Vi måste stå till svars
för våra synder, Abby.
Med tanke på allt vi gjort...
förtjänar vi ens att överleva?
Hon har nästan slut på syre.
Det har gått 19 minuter.
Du är inte till någon hjälp, Harper.
Visst får vi upp den, Monty?
- Nästan klar. - Nästan räcker inte.
Jag måste bara ta mig förbi—
Strunt samma.
- Vad gjorde du? - Kapade strömmen. Hjälp mig.
Vi får inte upp den.
- Det är någon därinne. - De kommer in!
- Bellamy! - In med henne. Kom igen.
Kom igen! Snabba på!
Jag har dig.
Sanering slutförd. Faran över.
Pappa, vad gör du här?
Samma sak som din mamma skulle ha gjort.
Kom hit.
Hör på.
Clarke kommer med en armé av jordslingar.
Vad säger du?
Vi måste se till att ni är säkra tills dess.
Säg inte att Finn äntligen tagit till sig av hans prat om fred.
Något åt det hållet.
Kom igen. Vi har mycket att göra.
Inget vidare överraskningsmoment.
Jag lockar till mig honom.
Nej, jag gör det.
Släpp vapnet.
Låt honom döda mig, och skjut honom efteråt.
Kom igen, Clarke. Snälla. Ditt folk behöver dig.
Du är mitt folk.
Snyggt skutt.
Känns det bättre nu?
Nej.
- Det är lönlöst. - Kom igen! Vi fixar det här.
Vänta. Lyssna.
Lincoln. Han klarade det.
Vi får fortfarande inte ut dem.
Ska vi slå vad? Dags att fortsätta.
Det har gått 30 minuter. Flickan är död vid det här laget.
Jag vet, löjtnant. De har gjort sitt val.
Ge allt ni har.
Ta dem levande om ni kan, men ta dem.
Uppfattat.
- Fler handgranater! - Tänt vad det här!
Sätt fart!
Säkrat.
säkrat.
Presidenten.
Hitta dem.
Kusten är klar.
- Kommer de inte att se oss? - Slappna av. Maya fixade kamerorna.
Men vi är lätta byten när vi rör oss i grupp.
Du har rätt. Vi delar på oss.
Nej, vi gör det här tillsammans. Vi överlever tillsammans.
Bellamy har rätt.
De litar inte på Maya längre.
Vem hjälper oss nu?
Det gör de.
Vi gömmer er.
Långt ifrån alla här håller med Cage.
Följ mig. Vi delar upp er längs vägen.
Sätt fart.
Det ordnar sig.
Sätt fart. Ni är säkra nu.
Snabbt. Det här hållet. Det hållet.
Hitta ditt folk.
Vi följer med dig.
Nej, det gör ni inte.
De vet inte att jag är här och jag vill att det förblir så.
Så vad ska vi göra?
Håll er vid liv. Var redo för strid.
Kriget är på väg.
Marcus.
Marcus, vakna.
Marcus, vakna!
Vänta.
- Ge inte upp. - Det går fortfarande inte!
Himmelsfolket!
Gruppen däruppe!
Vi såg missilen, hörde smällen och förstod att ni behövde hjälp.
I grevens tid. Tack.
Det kan finnas fler därnere.
Vi behöver hjälp!
Okej. Alla måste ta tag i repet.
Undan. Släpp fram henne.
Marcus.
Hör du?
Vi har två överlevande.
Abby och Kane, vi kommer att få upp er.
Vi kommer att klara oss.
Ta upp dem!
Här borta.
Här har du.
Du klarade det.
Ja, jag fick lite hjälp.
Kane behöver blod. O-negativ, genast.
Abby, lugna ner dig. Du blöder.
Du behöver också hjälp.
Jag klarar mig.
Hede!
Det som hänt här är oacceptabelt.
Berget kommer att falla.
Vi kommer att hämnas de döda!
Det räcker!
Det finns fler bland ruinerna.
Vi hörde dem. Skrid till verket!
Vi behöver ett rep.
Dra upp dem. Sätt fart!
Vänta tills jag säger till.
Om våra två folk samarbetar,
kommer vi att vinna kriget, Clarke.
- Du är inte redo. - Jag tänker inte missa striden.
Du har gjort bra ifrån dig, Octavia från himmelsfolket.
Idag räddade du liv. I morgon kommer du att ta dem.
Hämta min utrustning. Vi följer med befälhavaren.
Vänta.
Jag trodde att du var död.
Jag är glad att du inte är det.
Samma här.
Hur är det med Kane?
Han överlever.
Vi skulle verkligen behöva din hjälp.
Det går inte. Vi ska ge oss av.
Jag har ordnat så att en karavan för er
och de särade till Jaha-lägret.
Clarke..
Krypskytten hade ingen skyddsdräkt på sig.
Benmärgsbehandlingen fungerar.
De kommer att döda alla mina vänner.
Då är det bäst att du skyndar på.
Jag måste be dig om något.
Glöm inte att vi står på den goda sidan.
Det är dags.
Jag hoppas att vi ses igen.
(Swedish)