Subtitles by sub.Trader subscene.com
DEN HEMMELIGE HAGEN
Kvelden før India og Pakistan deles
En urolig tid da tusenvis av familier flykter fra krig og sykdom.
Ayah, nå drar vi. Ayah!
-Kjør fram bilen, takk! -Ja, sir.
Jemima?
Kan du sove?
Er du redd?
Ikke vær det.
Skal jeg fortelle et eventyr?
Det var en gang to mennesker. Rama...
...og Sita.
De elsket hverandre.
Om dagene danset og sang de sammen.
Så ble Sita kidnappet av den onde demonen Ravana.
Ayah?
Ayah? Ayah!
Pappa?
På tide å sove middag, Jemima.
Det var en gang to mennesker.
Mary og Jemima.
De pleide å fortelle eventyr til hverandre.
Men en dag-
-ble foreldrene deres kidnappet av den onde demonen Ravana.
Og de ble etterlatt helt alene.
Så vidt jeg forstår fikk moren hennes kolera veldig plutselig.
Faren tok moren til sykehuset.
Hun døde samme kveld, han morgenen etter.
-Hun kan ikke bli her. -Hun har en onkel i England.
Vi får sende henne tilbake med de andre barna.
Ekkelt!
-Du blir snart sulten. -Jeg ga deg ikke lov til å ta den.
Du forbød meg ikke heller. Hvis ikke du spiser den, gjør jeg det.
Du skjønner ikke. Jeg trenger bedre mat. Foreldrene mine er døde.
Vi har alle mistet noen.
Vil du høre et eventyr?
Nei. Jeg er ikke noen drittunge.
Det var en gang en havets hersker.
Han het Varuna. Og...
...han...
Jeg er ikke noen drittunge.
Du er en ordinær liten sak, hva?
Ikke forvent luksus. Misselthwaite er ikke som før.
De primitive soldatene brukte det som sykehus under krigen. Raserte det.
-Bryr du deg ikke? -Spiller det noen rolle?
Du er en pussig liten sak, hva?
-Er det havet? -Nei, det er heiene.
Der lever bare villhester og sau.
Der er det.
Det er der vi bor.
Det er Misselthwaite.
Ikke tro at onkelen din kommer løpende. Han har sett bedre dager.
Og ikke glo når du ser hva som plager ham.
Det første du skal vite, er at vi har elektrisitet i hele huset.
men den fungerer ikke alltid.
Hvis du må på toalettet om natta, får du ta en lykt.
Det andre er at Mr. Craven er enkemann og alene.
Han har lovet å skaffe en barnepike,-
-men ikke håp på noen å snakke med før det.
For det er ikke noen.
Jeg trenger ikke å underholdes. Jeg er ikke noe barn.
Du kommer til å få vite hvilke rom du har adgang til-
-og hvilke du skal holde deg unna.
Inntil da får du være på dine rom og ingen andre.
Ikke gå på oppdagelsesferd, ikke snok rundt.
Jeg garanterer, Mrs Medlock, at jeg ikke vil snoke rundt.
Mamma!
Jeg klatrer.
Se! Vær så snill!
Hallo?
Er det noen der?
Hallo?
Er det noen der?
Nei, la dem være.
Hæren henter dem.
Gå inn med deg.
-Hvem er du? -Hva slags hilsen er det?
Kall meg Martha. Og du heter visst Mary.
Det er kjølig i dag, men våren nærmer seg.
Det sier min bror Dickon. Han er ute bestandig.
Jeg frøs i natt. Ingen hørte da jeg ropte.
Vi sov vel, vi også.
Og jeg hørte lyder. Jammer. Skrik.
Nei, det var bare vinden.
-Ayah kom når jeg ropte. -Hvem Ayah enn er, så er hun ikke her.
Er ikke du tjeneren min?
Jeg ville bare se at peisen var tent, rommet ryddet og at du hadde fått mat.
Spis opp før grøten blir kald.
Jeg spiser ikke grøt. Til frokost vil jeg ha bacon og egg.
Jeg også, men du får grøt. Spis nå.
Men du må kle på meg.
Kle på deg? Kan du ikke selv?
Mamma sier at det er rart at fine folks barn ikke blir tullinger-
-når de blir vasket, påkledd og luftet som valper.
Jeg som gledet meg til å få et barn i huset.
Blås i det. Det er ikke viktig.
-De kan ikke bare ligge i en haug. -Kast dem, da. Brenn dem.
Huset har det bedre uten dem.
-Hva med dette? -Ikke noe som minner meg om henne.
Hun er borte.
Én...
To...
Hallo?
Er du Marthas bror?
Kom tilbake!
Nei!
Vær så god.
Nå har du fått mat, så gå din vei.
Du er altfor nære på.
Forsvinn!
Så tåpelig.
Følger du etter meg?
Mary?
-Har dere villhunder her på herregården? -Det er ingen herregård, det er et gods.
Selvfølgelig har vi ingen villhunder. Du er ikke i koloniene lenger.
Og heretter vil badet ditt stå klart kl. 17.25.
Og da skal du være på rommet ditt.
Ayah, sørg for at hun er stille.
Var du her samtidig med soldatene? Jobbet du på sykehuset?
Det har dødd soldater her...
La være, er du snill.
Du skitner til både teppet og kjolen, og det blir jeg som må vaske.
Lydene jeg hører om nettene...
Er det falne soldater som spøker?
Hvis du hører noe, så snu deg og sov.
Jeg har ikke bedt om å komme hit!
Og Mr Craven har ikke bedt om å ta deg til seg, men han gjør det likevel.
Mrs Pitcher...
Du ga meg en brødskive i går.
Jeg vil ha samme kjøtt på den i dag.
Vær så snill.
Der er du jo!
Hei sann.
Hva heter du?
Er du jente eller gutt?
Jeg tror at du er ei jente. Du får hete Jemima. Kom, Jemima!
Vent på meg!
Hvor skal vi? Jemima!
Så det er her du bor.
Mary!
-Vi ses i morgen. -Mary!
Jeg så deg.
Jeg rakk ikke å se hvem det var.
Men hvis jeg sa "den lille tjenestejenta", så ville du nok få trøbbel.
Jeg er ingen tjenestejente.
Jeg heter Mary Lennox.
Mamma var søsteren til fruen i huset, onkelen min eier det, så vis meg respekt.
Aldri i livet. Jeg heter Colin Craven, og onkelen din er faren min.
Hvis jeg får leve, blir alt dette mitt.
Da er vi søskenbarn.
-Men jeg har aldri hørt om deg. -Samme her.
-Du er veldig tynn. -Du er veldig blek.
-Du smiler uten å vise tennene. -Du smiler slett ikke.
-Hvorfor er du her? -Hvor skulle jeg ellers være?
-Jeg vil ikke ha noen venn. -Jeg har allerede mange.
Så det er du som gråter om nettene.
-Jeg trodde at forbannelsen her... -Tror du at huset er forbannet?
Av alle soldatene som har dødd her.
Nei.
Forbannelsen kom før krigen.
Man sier at huset er forbannet fordi det tok livet av moren min-
-og prøvde å ta livet av meg.
Moren min er også død.
-Og jeg drepte henne. -Gjorde du?
Da har vi begge opplevd tragedie.
Ikke sant?
Pappa!
Våkn opp.
Herren vil treffe deg.
Kom igjen, hjelp til litt.
Moren min ville sagt at lite gjør du, men fort går det.
-Jeg liker moren din. -Du har aldri møtt henne.
Spis!
Jeg liker Dickon også, og han ville jeg ha møtt hvis han ikke hadde stukket av.
-Jeg har iallfall sett ham. -Dickon trenger å bli latt være i fred.
Han ville ikke like meg uansett, det gjør ingen.
Hva synes du om deg selv, da?
Det spurte mamma meg om en gang. Jeg var i dårlig humør, og hun sa:
"Det er ikke så mye som duger, men hva synes du om deg selv?"
Jeg vil ikke avbryte tilbakeblikket, men det er visse som venter.
-Mrs Medlock... -Det var ikke hennes feil.
Jeg var treg. Hun kjeftet på meg.
Det betyr ikke noe hvem sin skyld det er.
Det som betyr noe er at du er sen. Kom nå!
Når han tiltaler deg, svarer du med "sir".
-Har du forstått? -Ja, Mrs Medlock.
Hvis han vil se på deg, lar du ham gjøre det, men ikke stirr tilbake.
Og ingen fantasier. Han har bekymringer nok.
Kom hit, jente.
Inn i lyset så jeg kan se deg.
Mrs Medlock synes at du skaper rot her.
-Hun vil at jeg sende deg på skole. -Det vil ikke jeg, sir. Jeg trives her.
-Da får vi ansette en guvernante. -Nei, jeg trenger ingen guvernante.
Det er mye å lære her.
Det er ikke noe å lære her.
Jeg vil leke utendørs. I India var det for varmt til sånt.
-Loven tvinger meg til å gi deg utdanning. -Da får vi vel bryte loven.
Mrs Medlock ser moren din i deg.
-Jeg vet ikke helt. -Likte hun moren min?
Hun ser ikke ut til å like meg.
-Det er ikke moren din jeg ser. -Du ser tvillingsøsteren hennes, kona di.
Det har mamma også sagt.
Hvis du er til bry, blir det kostskole. Er det oppfattet?
Alle kvinner er forutbestemt til å forlate Misselthwaite.
Stikk av gårde nå.
Det blir ikke noen kostskole, og ingen guvernante.
Ikke det?
Det sa Mr Craven. Han vil ikke at flere kvinner skal forlate dette fordømte huset.
Kan du be Mrs Pitcher lage sine spesialsmørbrød?
Med ekstra mye kjøtt. Det er et krav. Jeg trenger å vokse.
Hei sann!
Jemima!
Jemima...
Nei!
Å nei.
Nei!
Jemima?
Jemima...?
Jemima!
Hei.
For et gåtefullt sted.
Kom, så ser vi på såret.
Fellen var ikke min skyld.
Som du vil.
Får jeg se på poten?
Jeg skal ikke gjøre deg noe vondt.
Vil du ikke ha hjelp? Greit.
Vi ser på den senere. Først ser vi oss rundt.
Følg med, Jemima!
Det var en gang to venner, Mary og Jemima, som fant en hemmelig hage.
Hei på deg også.
Nei, ikke skad ham. Det er bare en snill rødstrupe.
Hva er det?
For en god idé.
Mary!
Jeg kommer i morgen og ser på beinet.
Mary!
Men...
...du er jo helt skitten.
Og håret ditt er bustete...og vått.
Mr Craven sa at jeg skulle leke, så det gjør jeg.
-Colin... -Nei!
Nei, vær så snill. Det smaker vondt. Vær så snill!
Jeg vet at du ikke liker det, men det skal gjøre deg frisk.
Du vet at det enten blir medisinen eller beinskinnene.
Så, så, det er snart over.
Vær så snill, jeg liker det ikke. Det smaker fælt.
Jeg kommer tilbake når du har roet deg ned.
Iblant må de holde meg fast.
Eller gi meg medisin.
For min egen skyld, sier far. Selv om jeg sjelden treffer ham. Han er opptatt.
-Du skulle jo ikke komme tilbake. -Er det din stol?
-Ikke rør den! -Den er god. Den ruller fint.
Bruker du den mye?
Det kan jeg ikke. Du har sett pappas pukkelrygg.
-Min er verre. Jeg kan ikke gå. -Skal vi dra på eventyr?
Jeg er døende.
-Du ser ikke døende ut. -Hvor mange døende har du sett?
Hvis vi går ut, føler du deg kanskje bedre.
En gang var jeg ute, men stanken fra rosene tok nesten livet av meg.
Er du redd for blomster? Det høres ikke fornuftig ut.
Hva om jeg forteller...
...at jeg vet om et magisk sted med fuglesang og en snill hund?
Da sier jeg at du lyver. Og jeg er ikke interessert selv om det er sant.
-Men... -Jeg er trøtt. Du kan gå.
Hva?
Jeg er trøtt. Hører du ikke? Vær så snill og gå.
-Jeg er ingen leke som du kan kaste bort. -Det var du som kom hit.
-Jeg fortalte deg en hemmelighet. -Det var ikke noe jeg ville vite.
Gå bort fra senga mi, og la meg være.
-Er det moren din? -Du skulle gå.
-De sier at jeg ligner henne. -Jeg hater henne for at hun døde.
Hater henne?
Mamma forgudet meg.
Det sier alle.
Men hun døde og etterlot meg helt alene her.
Det er utilgivelig.
Moren min elsket ikke meg.
Kan du lese for meg mens jeg prøver å sovne?
Jeg sliter med å sovne.
Jeg vet det.
Jeg kan fortelle om guder som kranglet om hvem som oppdaget ild.
Det høres fælt ut.
Les denne for meg.
-Hva ler du av? -Jeg har nok aldri møtt noen så uhøflig.
-Men herren har ikke spist noe engang. -Ikke dull med meg!
Martha, kan du fortelle om tante Grace?
Snakket moren din aldri om søsteren sin?
Hun snakket aldri om England.
De hang sammen som erteris.
Som de gråt da det ble sagt at faren din skulle utstasjoneres i India.
Jeg serverte ved det siste ballet her.
Å se dem danse...
Huset var fullt av lys, latter...
...lykke.
Stakkars moren din. Jeg vet ikke hvordan hun overlevde tapet.
Hun kom seg nok aldri over det.
-Mamma, jeg har en ny historie til deg. -Nei, kjære. Jeg trenger å være alene.
-Mamma! -Gå din vei!
-Mamma! -Mary, mamma trenger fred og ro.
Hvorfor vil hun ikke treffe meg? Hva er galt med meg?
Hun er syk, det er alt.
Da kan hun vel dø! Og forlate oss!
Du trenger ikke kle på meg i dag. Jeg gjør det selv.
Jemima?
Jemima!
Dickon?
Stopp!
Jeg vet at det er deg.
Hvis du vil slippe å bli slått av søstera di...
Søstera mi elsker meg høyere enn deg.
-Selv om du driver tyvjakt på heien? -Tyvjakt?
Det gjorde jeg ikke.
Du flyktet, det tyder på skyld. Skyld over hva du gjorde mot Jemima.
Jeg tviler på at hunden vil hete Jemima. Det er jo en gutt.
Hva så? Poten hans satt fast i ei fæl felle.
Fortell hvor han er.
-Hvorfor skulle jeg stole på deg? -Jeg kan kurere ham.
Da må du holde på en hemmelighet.
På æresord.
Hvorfor spyttet du i hånda?
Du skal også spytte. Så gir vi hverandre hånd og er forbundet.
Men hvis du er en for fin dame...
Jeg er ingen fin dame.
Det er min hemmelighet, så du får ikke si noe. Du skal bare hjelpe hunden.
Jøss.
Denne veien.
Kan du gjøre sånn?
Se nå.
Hei på deg.
Hvordan kom du hit? Kom ikke matfar tilbake fra krigen?
Tror du at han er hjemløs?
Jeg skal ikke gjøre deg noe.
Kom...
Hva gjør du?
Hold fast hodet. Hvis vi ikke gjør noe nå, mister han beinet.
Og kanskje livet.
Forsiktig.
Han stoler på deg.
Ingenting er brukket, men det begynner snart å råtne.
Er det ingen bekk her?
Bra!
Føles det bedre, min herre?
Opp!
Du har jo ikke gjort noe.
-Det ble verre. -Gi det tid. Begge to.
Vi har gjort alt vi kunne.
Skal vi håpe at hagen tryller ham frisk?
I morgen tidlig vet vi det.
-Finnes det en sjø? -En dam iallfall. Og en bekk.
Lov at du spytter nå.
Du får lære meg hvordan man gjør det.
Overraskende lett.
Jeg har spyttet, og min munn er lukket med sju segl.
Fortell alt om hunden. Elsker han hagen? Er han lydig?
Jeg har ei bok om hundetrening. Den ligger på stolen. Gi meg den.
Når brukte du stolen sist?
-Gi meg boka. -Ryggen din er nok ikke så udugelig.
Og du drepte ikke moren din. Så hvem lyver mest?
Har du spurt om meg?
Jeg sa at jeg hadde hørt deg.
De sa at du på tragisk vis hadde mistet foreldrene dine. Men du var ingen morder.
Stoler du på meg?
-Jeg vil vise deg noe. -Hvorfor skulle jeg stole på deg?
Ryggen min!
Jeg ønsket at hun skulle dø. Så jeg drepte henne.
La gå, men hvis du tar meg med til hagen, dreper du meg også.
Det er ikke dit vi skal.
Det er noe du må se.
Jeg var tre år da moren din døde, og vi to er nesten jevnaldrende.
Var dette mammas rom? Nei... Nei, kjør meg tilbake!
Disse må du se.
Ikke bli redd, du kommer til å like dem.
Moren din... moren min.
-Hun var her, se. -Jeg vil ikke se!
Hun kom hit for å besøke moren din. Hun ville treffe henne før hun døde.
-Og se... -Jeg vil ikke!
Ser du?
De er i den hemmelige hagen.
Ikke vær redd.
Se!
-Vi er der også. -Nei!
Jeg har vært på Misselthwaite før. Så vi visste om hverandre.
Er det ikke utrolig?
Og det som er enda mer utrolig er...
-...at du kan gå. -Hvordan våger du?
Du er misunnelig fordi min mor elsket meg. Du fortjener ingen morskjærlighet!
Colin, hvordan gikk det? Hvor gjør det vondt?
Du har jo ingen pukkel.
Selvfølgelig har jeg det.
Ryggen din ser ut som min.
Jeg sverger på din mors liv at jeg ikke kan se noe sånt.
Kom, nå reiser vi deg opp.
-Vær forsiktig. -Og det sier du.
Har du sett ham?
-Han har blitt bedre. -Han halter, men kan støtte på beinet.
-Hagen har kurert ham. -Den fikk hjelp.
Nei, Dickon. Det er en magisk hage.
-Hva gjør du? -Jeg er en yorkshireterrier.
Jeg også!
Mary!
Rødstrupen hjalp oss å finne en port.
Den er låst.
Ikke lenge.
Hvem er det?
-Jenta, ikke sant? -Jeg heter Mary.
Ikke kom inn. Jeg vil ikke treffe deg. Du er slem!
Slutt nå, Colin. Du skriker, jeg skriker - til hvilken nytte?
-Går dere inn, får dere smake pisken. -Det er verdt risikoen.
Du sendes på kostskole, vi risikerer mye mer.
-Ingen fare. Jeg tar hånd om ham. -På denne tida er han aldri besværlig.
Jeg tar meg av det, Mrs Medlock. Bare fortsett med syslene dine.
Skriker du, ses vi aldri mer.
Ditt valg.
-Dette er Dickon. -Hei.
-Han er kjekk. -Og han kan plystre.
-Når kommer de hit neste gang? -Etter fire for å se at han har spist.
Jeg blir ikke med.
-Forstår du hva du risikerer? -Han er her igjen innen fire.
-Jeg blir ikke med! -Hunden ville heller ikke bli kurert.
Ta armene, Dickon, jeg tar beina.
Eller så setter vi deg i stolen og kjører deg dit trygt og sikkert.
-Vi skal ikke ta livet av deg. -Det kan dere ikke love.
Vil du dø her i senga uten å ha sett annet enn tapetet?
Vil du det?
Hvor er Dickon?
Du kjører for fort.
Du kjører for fort!
-Slutt! -Det er pollen.
Pust dypt inn.
Lever du? Vi får finne ut hva som skader og hva som ikke gjør det.
Men du må prøve, akkurat som meg.
Høres det rettferdig ut?
Bra.
Muren!
Stans! Muren!
Dickon... Hva heter de der?
Hortensia.
Hortensia...
Og de der?
-Prikkperikum. -Prikkperikum!
Det høres bedre ut når du sier det.
Colin...
Det er en god venn du skal få møte.
-Strekk ut hånda, så kommer han. -Er han her? Hunden?
Bare strekk ut hånda. Han vil hilse på deg, det ser jeg.
Han tok det ut av hånda mi! Og nå slikker han den!
-Det pleier han å gjøre. -Det kiler.
-Han har vel ingen sykdommer? -Ikke hva vi har merket.
-Hva heter han? -Han ble kalt Jemima.
Men nå vet hun bedre.
Nå heter han...
-...hund. - Han trenger et bedre navn.
Kanskje... Hva het faren din?
Markus. Kan vi kalle ham noe annet?
Han skal ikke oppkalles etter faren min heller.
Faren min het Hector.
Og han var modig.
"Var"?
Hector får det bli. Mary og Dickon kjenner du allerede.
Jeg heter Colin, og jeg er din nye venn.
Du tror visst at du kan snike deg rundt og te deg som du vil.
Du er ei lita villjente. Jeg visste at du skjulte noe.
Du og ditt hemmelighetskremmeri og din... avvikende atferd.
Mrs Medlock, jeg lover...
Tyveri.
Lærte du slikt barbari der borte?
-Hvor fant du dem? -Under en gulvplanke.
-Perlene er et kjært minne. -Hun har vært overalt.
Hos gutten også. Rullestolen sto skjevt i morges. Det gjorde meg mistenksom.
Har hun funnet sønnen min? Har hun fri adgang til hele huset?
Jeg advarte deg...
Ble du ikke bedt om holde deg borte fra visse deler av huset?
Jeg og Colin er venner. Jeg ville gi ham livsglede...
Din livsglede kan ta livet av ham. Tror du han ønsker det?
Hva har du stelt til?
Mrs Medlock... La oss finne en kostskole til niesen min.
Vær så snill. Jeg prøvde å gjøre det bedre.
Finn en skole som kan lære henne dannethet.
Du låste meg inne!
Hvis du trenger å gå på toalettet om natta, har vi stilt inn en potte.
Under senga.
Martha slipper deg ut i morgen.
ALLER KJÆRESTE SØSTER
Hvor skal du?
-Mary? -Kom!
Mary... Hva har skjedd?
Det er enda flere hemmeligheter her.
Så Colins mor var dødssyk?
Ja.
Og du tror at hun kom hit?
Mamma kom for å være sammen med henne på slutten.
Hun visste at Grace ville dø ved dette treet.
-Og Mr Craven... -...låste hagen fordi minnene smertet.
-Det haster. De skal sende meg bort. -Nei!
Dette er Graces hage. Og den skal helbrede sønnen hennes.
Det er kaldt.
Veldig kaldt!
-Jeg tror ikke jeg kan. -Klart du kan.
-Jeg tror ikke jeg kan. -Vi holder deg.
-Så kaldt er det kanskje ikke. -Sånn skal det låte.
Jeg klarte det! Jeg klarte det!
Strekk ut armene og len deg bakover nå.
Nå... får du klare deg selv.
Ferdig. Flytt meg dit, takk.
Hva ler dere av?
-Det er kjekt å se deg glad. -Vi er vel glade, alle tre?
Vi er pirater!
Herskere!
Vi har erobret dette vakre landet.
Hagen er vår, og vi elsker den.
Nei.
Hagen er ikke vår.
Det kan den aldri bli.
Jeg skal vise deg noe.
Stopp. Stopp!
Så du vet hva som skjedde her?
Hvorfor tok du meg med hit?
Fordi du trengte å se det.
Ville du likt å se stedet der moren din døde?
Moren min døde på sykehuset, alene og i smerter.
Moren din fant et mye bedre sted.
Dickon, kan du hente noen blomster? De hvite.
Og kjør meg hjem etterpå. Jeg vil ikke være her.
Du forstår ikke. Hun døde her fordi det var vakkert.
Hun gjorde stedet magisk. Det kurerte Hectors bein, og...
Jeg ville verken se kjolene eller dette. Vær så snill, kjør meg hjem.
Hei, rakkerunge.
Er det noe som plager deg?
Moren din...
...er lei seg akkurat nå.
Og den følelsen har gjort henne syk.
Det er ikke hennes skyld.
Unnskyld. Jeg forsto ikke.
-Ikke i dag! -Jeg fant brev fra moren min til din.
De handler bare om deg. Du må høre dette.
De skriver om hvordan faren din retter sin frykt for din mors sykdom mot deg.
Hvordan han virker besatt av å beskytte deg fra verden.
Og hun er redd...
...for at du skal ta skade av det når hun er borte.
Burde du ikke...
Jeg vil lese brevene.
Du gikk.
Hør på dette.
"Hun er dristig, noe uforutsigbar og har en energi intet kan stille."
"Jeg ville vært bekymret hvis jeg ikke var så stolt av henne."
Hun elsket deg, Mary.
-Hun skjøv meg bort. -Kanskje hun bare...
"Så fint at Colin får deg til å le. Spille hund en hel dag - så flott!"
"Archie virker mer forelsket enn noen mann jeg har møtt."
"Like betatt som jeg er... av Mary."
-Pappa vil holde meg innelåst. -Ja, det er sånn det er.
Å miste noen forandrer en. Moren din også.
-Du kjente ikke mamma. -Men jeg vet hvordan det er å miste noen.
Hør her: "Hun spilte dukketeater for meg i forgårs."
"Så forseggjort. Hun hadde fått Ayah til å sy et teppe i silke."
"Hun fortalte en indisk myte. Jeg var som trollbundet."
Det hadde jeg ikke lest.
Skrev hun om stykkene mine?
Kanskje han har rett. Kanskje kjente ingen av oss foreldrene våre godt.
Nei.
-Hun kan umulig ha elsket meg. -Brevene sier noe annet.
Mary? Mary?
Vi har en overraskelse til deg. Vi fikk vite det først i dag.
Så spennende.
Skolen er full av den rette slags mennesker og rett slags disiplin.
Bilen kjører 15.30. Dine eiendeler er allerede pakket i kofferten din.
I morgen? Men jeg er ikke klar.
-Onkel! Vent... -Nei, du!
Hvorfor sier du at sønnen din har pukkelrygg? Colin!
Hysj med deg, ellers blir alt verre.
Han tror at han har pukkelrygg, men du vet nok at det ikke stemmer.
Tror du at Grace hadde ønsket dette livet for deg?
Du vet ingenting om kona mi.
Hun ville ikke ha stått utenfor døra hans om natta når han gråter.
Forstår du ikke hva du gjør mot ham?
Colin trenger å få leve. Huset er et fengsel for dere begge.
Jeg beklager, sir. Hun drar i morgen.
Bra.
Jeg kan gjemme meg i hagen og være lykkelig. Men ikke gå på skolen.
-Vi vil heller ikke at du skal dra. -Det stemmer. Det vil vi ikke.
Men du kan ikke bli i hagen i all evighet.
-Livet må leves. -Sier han som aldri har levd.
Sier hun som er så sikker på at hun er uelsket at hun blir det.
De vil ikke like meg sånn som dere gjør. Jeg blir alene igjen.
Røyken...
-Er det normalt? -Nei.
Pappa? Pappa!
Løp! Løp!
-Løp din vei! -Hvem er der inne?
-Mr Craven. Men vi vet ikke hvor. -Jeg vet hvor han er.
-Brannvesenet er på vei! -Mary!
Nei, jente!
Nei!
-Kom tilbake! -Mr Craven?
Colin!
Mr Craven?
Hvor er sønnen min? Hvor er du?
Vær så snill...
-Mr Craven? -Jeg forstår ikke...
-Jeg visste at du ville være her. -Jeg går ikke. Det kan jeg ikke.
-Du må bli med meg. - Jeg går ikke uten sønnen min.
Han er ikke her, men han er i sikkerhet.
Jeg kan ikke svikte ham - igjen.
Jeg gikk fra ham nå nettopp.
Jeg sverger ved Grace Cravens sjel.
-Kom! -Nei.
Jeg kan ikke løfte deg.
Jeg klarer det ikke. Gå, er du snill. Gå.
-Etterlat meg her. -Sønnen din trenger deg.
Jeg har ødelagt alt.
Kom! Nå går vi.
Jeg trenger hjelp.
Mamma?
Vær så snill og bli.
Jeg vet at du ikke kan, men vær så snill og bli.
Mary?
Mary... Er du uskadd?
Ham. Hjelp ham først.
Vis meg.
Vis meg sønnen min.
-Det er vakkert. -Og den er vår.
Den var hennes, men hun vil nok dele den med oss.
Er han her?
Hvor er sønnen min?
-Rop på ham. -Colin?
-Pappa!
Colin...
Pappa! Her er jeg!
-Colin? -Pappa?
Jeg trodde at jeg hadde mistet deg.
Av alle steder...
Nei, vent.
Vær så snill.
Men hvordan...?
Magi.
Hemmeligheter.
Hun.
-Hun? -Moren hans.
Hvordan har det seg at vi lærer av barna våre?
Hvorfor er det sånn?
Jeg er lei for det.
-Så lei for det. -Gi deg nå.
Si meg heller...
Liker du hagen vår?
Det var en gang tre personer...
- Fire. Du tar vel med Hector? - Kanskje ham, men ikke deg.
Fem. Ta med pappa også.
- Martha skal også med. -Seks.
Det var en gang en en del folk som bodde i et forlatt hus...
- Delvis forlatt. - Og de fant en hage.
Én av dem fant en hage.
Først visste de ikke at hagen var magisk-
-og at den skulle redde dem akkurat som de skulle redde den.
- Snakk mer om Hector. - Avbryter dere, slutter jeg å fortelle.
- Unnskyld, Mary. - Takk.
Hvis dere holder munn nå, så skal jeg gjøre et nytt forsøk.
Subtitles by sub.Trader subscene.com
Tekst: Anna Bjørshol sdimedia