Šis serialas yra įkvėptas tikrų įvykių. Tačiau kai kurios scenos, veikėjai, verslai,
incidentai, vietos ir įvykiai buvo pakeisti dramos tikslais.
Kolumbijos piliečiai,
pristatome jums naująjį prezidentą Pablo Eskobarą!
Pablo! Pablo! Pablo!
Ačiū.
Kaip laikotės, pone?
Ačiū.
Labai dėkoju.
Ačiū.
Užeikite, pone prezidente.
- Kabinetas tavo. - Ačiū.
Su gimimo diena
- Su gimimo diena - Ką tai reiškia?
Su gimimo diena, brangusis Pablo
Su gimimo diena...
Bravo, Pablito.
Myliu tave, sūnau. Nesuvalgyk viso torto.
Nepamiršk užpūsti žvakučių, tėveli.
Su gimtadieniu, tėveli!
Pablo, labai tavęs ilgimės.
Norėtume būti kartu.
Žinau, meile.
Tai greit baigsis.
Pažadu.
NARKOTIKŲ PREKEIVIAI [PASKUTINĖ] ANTRO SEZONO, DEŠIMTA SERIJA
Susiraskite magiškojo realizmo sąvoką žodyne
ir pamatysit, kad tai literatūrinis stilius,
kuriame fantastiniai ir mistiniai elementai
įkomponujoami į tikrojo pasaulio įvykius.
Šis realizmas grįžo į Kolumbiją.
Ir visi, kurie buvo gyvenę čia, žino kodėl.
Tai vieta, kurioje keistenybės ir nepaaiškinami dalykai pinasi vienas su kitu kiekvieną dieną.
Tačiau visai kaip Gabrielio Garcios Markezo romanuose,
keistenybės paprastai pasirodo kritinėmis akimirkomis.
Kai visa šalis gyvena ant skustuvo ašmenų.
Kai viskas turi pasikeisti.
Iš visų, kurie buvo prisidėję prie Eskobaro paieškos,
Chavieras Penja nusipelnė sulaukti paieškų pabaigos.
Joks amerikietis tiek nebuvo paaukojęs ir tiek nudirbęs.
Na...
Už...
Narkotikų Kontrolės Valdybą?
Išgersiu už ją, kol dar galiu.
Esi nusipelnęs narkokontrolei, Chavi.
Nereikia būti genijum, kad suprastum, kuris narkokontrolės agentas
susijęs su Los Pepes mirtininkų būriu.
Profesionalios etikos komisija
niekad nepasižymėjo pernelyg aukštu intelektu taip, kad...
Taip, kas išvis skaito „Miami Herald“?
Merfi, klausyk.
Aš kalbėjau rimtai.
Jei pradės uždavinėti klausimus, sakyk tai, ką jie nori girdėti, aišku?
- Versk viską ant manęs. - Eik šikt, Chavi.
Kartu su tais, kurie uždavinės klausimus.
Padaryk man paslaugą.
Pričiupk jį.
Dėmesio, keleiviai.
Prasideda reiso 464 laipinimas į Vašingtoną prie antrųjų vartų.
Gerai, ką gi... Nespėsiu išgert.
Turiu eit.
Saugok save.
Užteko tik lašelio galimo skandalo
iš ištremtos narkotikų karalienės
ir Penja išnyko. Tarsi kokia sušikta magija.
Labas rytas, bose.
Iškepiau kiaušinių.
- Dar yra torto. - Taip, pone.
Ačiū.
Nupirkau viską, ko reikia, bose.
Buvai kitoje parduotuvėje, taip?
Taip, pone. Kaskart važiuoju vis į kitą.
Krautuvininko mama yra žiniuonė.
Aplankiau ją.
Liepiau su niekuo nekalbėt.
Taip, bose, bet...
Žinot, nuo pat vaikystės tikėjau tokiais dalykais.
Žiūrėkite...
Paprašiau jos ko nors, kas jus apsaugotų.
Arkangelo Mykolo kardas...
- Ir... - Šventasis Atočos vaikas.
Žinai, kad su mama pastatėme bažnyčią?
Taip, pone.
Pablo Eskobaro rajone.
Aš ten užaugau, bose.
Su gimtadieniu, pone.
Labai ačiū, Limonai.
Atleiskit man.
Signalas iš Medeljino.
Jei tiksliau, Kasablankos rajone.
- Pablo grįžo namo. - Manau, kad taip.
Tikėkimės, kad rytoj vėl su jais susisieks.
Jei susisieks, mes klausysimės.
Tai liks tik tarp mūsų, aišku?
Įkursime laikinąją bazę Kasanblankoje.
Kai Eskobaras pasirodys, turėsim veikti kuo įmanoma greičiau, aišku?
- Taip, pulkininke. - Šauniai padirbėta.
Leitenante Martinezai?
Kada paskutinį kartą buvome ką nors girdėję iš Eskobaro?
Prieš mėnesį? Pusantro?
Pusantro, pone.
Ir visą tą laiką sėdėjai furgone ir klausei statinio garso?
Taip. Laukiau.
Užsispyrimas mano šeimos bruožas. Teka mūsų krauju.
Atleiskit.
Šeši.
Ar numanote, kas nutiktų, jei kokainas būtų legalizuotas?
Tavo eilė.
Jei koksas būtų legalus, bose,
būtumėte viso pasaulio valdovas ir farai negalėtų jūsų liesti.
Taip, pone.
Mes tikri, kad skambino iš Kasablankos rajono Medeljine.
Tai geriausia mūsų gauta informacija per kelis mėnesius.
Nenuvertinkime jo. Jau esam darę šią klaidą praeity.
Ponai, noriu, kad jums būtų aišku.
Jei jūsų vyrams pavyks rasti Eskobarą...
Pasekmės manęs nejaudins.
Noriu jo mirties.
Ar jums tai kelia rūpesčių?
Su visa pagarba, pone prezidente, jei jis priešinsis, taip viskas ir bus.
Kitaip mes jį sulaikysime.
Praneškite apie pasikeitimus.
Ponai.
Ponia Eskobar?
Šįryt skambino generalinis prokuroras.
Jie nusprendė nutraukti jūsų apsaugą.
Iki savaitgalio turėsime jus palikti.
Ne. Ne, jūs negalite su mumis taip pasielgti.
Jie laukė jūsų vyro pasidavimo, tačiau jis nepasidavė.
Ponia? Ponia.
Ar galiu patarti?
Manau metas jums pagalvoti apie savo ir savo vaikų saugumą.
Pamirškite jį.
Vaikai tavęs ilgisi. Pažadinti Chuaną Pablo?
Prasta mintis, brangioji.
Tai... Ar jautiesi metais vyresnis?
Jaučiuosi vyresnis keturiais.
Pasiilgom tavęs, Pablo.
Dienos atrodo ilgesnės.
Man taip pat.
Vis dar nesuprantu, kodėl tu Medeljine.
Ta vieta pernelyg pavojinga, brangusis.
Būtent dėl to. Niekas nepagalvotų, kad aš čia esu čia.
Pablo...
Manau, atėjo metas. Neturime pasirinkimo.
Jei pasiduosi, tai dar nebus pasaulio pabaiga, brangusis.
Išgyvensi kalėjime.
Abu žinome, kad to nebus.
Stok, stok.
- Paklausyk, Pablo. - Jie kalbasi.
- Visados būsi Pablo Eskobaru. - Bose.
Visados būsi vyru, kuriuo žavėjausi ir gėrėjausi.
Mano vyru.
Meile mano, yra daug žurnalistų, kurie nori su tavimi pasikalbėti.
Žmonės tave myli ir laukia iš tavęs žinių.
Tata, Limonas nori, kad baigčiau kalbėjęs.
Čia Eskobaras. Važiuojam į vakarus! Užfiksuok poziciją, Moralesai.
Brangusis, prisimink Nelsoną Mandelą.
Jie pasodino jį į kalėjimą, tačiau žmonės vis tiek patikėjo juo.
Jam įteikė Nobelio prizą.
Sako, kad jis net gali tapti prezidentu. Prezidentu, Pablo.
Toje pačioje šalyje, kuri jį įkalino.
Turiu baigti pokalbį. Pasikalbėsim vėliau.
Alvarai, stok. Pala.
Gerai, Pablo. Bet pagalvok apie tai, ką sakau.
Tai labai svarbu.
Tai vienintelė mūsų išeitis.
Alvarai, važiuok lėtai.
Pulkininke, čia leitenantas Martinezas.
Pagalvok apie pasidavimą, meile. Pagalvok apie savo šeimą.
Pagalvosiu.
Gerai.
Labai tave myliu.
Kur ruošiesi?
Į Medeljiną.
Ką? Ne, Hermilda, negali.
Mano sūnui manęs reikia.
Apie ką tu?
Apie tai, ko tu nori...
Kad jis pasiduotų toms pabaisoms...
Nenoriu, kad jį nužudytų.
Vis tiek jį nužudys ir tu tą žinai.
Nenužudys, jei jis pats pasiduos.
- Tai spąstai! Dėl Dievo meilės, Tata! - Tyliau.
Ne, ponia.
Netylėsiu, kai matau, kaip išduodi mano sūnų!
Niekada neišdaviau Pablo. Noriu, kad tai būtų aišku.
Mus šiame viešbutyje laiko kaip kalėjime.
Negalime net iš šalies išvykti.
Mano vaikai išgyvens tik tuo atveju,
jei Pablo pasiduos.
Mano sūnui...
Reikia motinos.
Hermilda.
Prašau, būk labai atsargi.
Pasakyk vaikams...
Pasakysiu.
Turime žinių, kad Eskobaras yra šiame pastate.
Klausykite įdėmiai. Noriu, kad stengtumėtės sučiupti jį gyvą.
Eskobaras privalo stoti priešais Kolumbijos žmones
ir atsakyti už nusikaltimus, kuriuos padarė prieš šią šalį.
Tačiau jei jis priešinsis...
Jei nors vienam iš jūsų grės pavojus...
Noriu, kad atimtumėte jo gyvybę. Supratote?
- Taip, pulkininke! - Išvykstam.
Viskas gerai, bose?
Tata nori, kad pasiduočiau.
Sakė, kad galiu tapti antru Nelsonu Mandela.
Nelsonu Mandela?
Kas jis, bose?
Nupirkai vyniojimo popieriaus?
Atleiskit, bose, bet ne.
Negaliu galvoti, kai čia taip dvokia kinietišku maistu.
Jo čia nėra.
Eik vidun. Negalit rizikuoti, kad jus pamatytų, pone.
Čia mano miestas, Limonai.
Čia gyvena mano žmonės.
Medeljinas niekada manęs neišduos.
Pulkininke.
Vėl susišikom, pone. Jo čia nėra.
Panašu, kad tavo aparatas neveikia.
Gal tam tavo aparate reikia ką nors pasūkioti.
Atleiskit, pulkininke.
Dėmesio!
Atsitrauksime ir grįšime į Holginą.
Kalės vaikas kalbėjo ne iš šio pastato, tačiau buvo netolies.
- Vaiduoklis. - Kas?
Taip vadini signalą, kai jis atsispindi nuo ko nors ir pasirodo kitur.
Štai kas nutiko su Eskobaro signalu. Jis atsimušė nuo vandens.
Nusipirksiu vyniojimo popieriaus ir įkvėpsiu gryno oro.
Duok raktus!
- Jei norit, aš nueisiu. - Kur akiniai?
- Sveiki, pone. - Taip, laba diena.
Galima man braškinių kreminių ledų?
- Žinoma. - Ačiū.
- Ačiū. Kiek aš jums skolingas? - Du tūkstančius pesų.
- Prašom. Ačiū. - Ačiū.
- Prašyčiau sulčių. - Kaip laikotės? Žinoma.
Pone.
- Ačiū. - Žinoma.
- Spirk čia! - Štai taip.
Taip!
Turi būti labai kvailas arba turėti kilograminius kiaušus,
kad sėdėtum čia taip tarsi niekas nevyksta.
Už tavo galvą siūlo septynis milijonus dolerių,
o tu čia sėdi kaip sušiktas turistas.
Atrodai kaip Če Gevara.
Jei gražu kartą tai gražu amžinai.
O tu atrodai taip tarsi būtum suvalgęs Če Gevarą.
Ką? Nepasiilgsti manęs?
Vakar man suėjo 44-veri.
Kad tave kur, Pablo, pasenai.
Dėkui, Gustavai.
Žinai, kad Julijus Cezaris įsiveržė į Britaniją būdamas 44-verių?
Jis prarado savo galią daug kartų, tačiau visados ją atgaudavo.
Niekam neleido savęs sustabdyti.
Taip, bet tas šūdžius turėjo milžinišką armiją.
Pameni, kai kalbėdavom, kad eisim
į džiungles, jei situacija visai pablogės?
Taip, ir prisijungsim prie partizanų.
Tata nori, kad pasiduočiau.
Tata protinga moteris, Pablo. Ji tave labai myli.
Galbūt tai gera mintis.
Sėsi, keliausi į kalėjimą, turėsi laiko pailsėti, pagalvoti,
restruktūrizuoti verslą ir, kai norėsi, pabėgsi.
Legenda augs toliau.
- Ji sakė tą patį. - Taip.
Abu žinom, kad viskas bus ne taip lengva kaip ankščiau, pusbroli.
Kalbėk atvirai.
Mes banditai, Pablo.
Juk taip?
Ką manai?
Manau...
Kad viskas pradėjo griūti tądien, kai mus palikai.
Reiškia ilgiesi manęs, kalės vaike.
Kiekvieną savo sušikto gyvenimo dieną, brolau.
Bose? Daugiau taip nedarykit, pone.
- Aš nerimavau. Tai pavojinga. - Žiūrėk...
Puikiai suveikė.
Esi geras žmogus, Limonai.
Ačiū.
Labai ačiū.
- Valgysim makaronus ar ne? - Taip, pone.
- Uždėk druskos. - Taip, bose, kaip pasakysit.
Aš alkanas.
Tata?
Pablo?
Štai ir mano gyvenimo meilė.
- Skambi kitaip. - Viskas gerai, mano meile.
Jaučiuosi puikiai.
Esu pasiruošęs pasikalbėti su tais žurnalistais.
Gerai, brangusis.
Tai reiškia, kad ketini pasiduoti?
Ne, Tata.
Niekada nepasiduosiu.
Mūsų nebesaugos, Pablo.
Tu privalai.
Niekada nepasiduosiu, mylimoji.
Žinau, Pablo.
Bet koks tavo planas?
Gerai.
Žinau, ką darysim.
Pasikalbėsim su visais tais užsienio žurnalistais.
Štai, ką darysim.
- ...užsienio žurnalistais. - Alvarai, lėčiau!
...kad pasaulis sužinotų, ką tie niekšai daro...
- Turėtų būti netoliese, Moralesai. - Tu tikras?
Priversime tarptautinę žiniasklaidą paspausti Kolumbijos vyriausybę.
Ir klausyk, mums pavyks, Tata.
Mūsų laukia sėkmė. Mes kovosim ir laimėsim.
Turi manimi patikėti.
- Viskas pavyks. - Stok.
Kai mes tą padarysim, aš išeisiu į džiungles ir prisijungsiu prie partizanų...
Velniai griebtų, čia Eskobaras.
Turime išvežti tave su vaikais iš šalies.
Ir paklausyk...
Aš nepailsiu, kol to nebus.
Alvarai, važiuok lėtai. Sustok rajono gale.
Turiu užrašų knygutę. Tuoj atsinešiu.
Sraigtasparniai skraido tame rajone, tiesa?
Taip, pulkininke, tame rajone.
- Labai gerai. - Atleiskit, pulkininke.
Leitenantas Martinezas kalba ketvirtąja linija.
Gerai, atsiprašysiu. Ačiū.
Kalbėkit, leitenante.
Pulkininke, radau jį.
Ką tokį? Eskobarą?
Taip, pulkininke.
Jis Los Olivos rajone.
Sūnau, ar tu tikras? Negalime sau leisti dar vienos klaidos.
Aš tikras. Mačiau jį.
Kaip tai matei?
Jis pažiūrėjo per langą. Dabar turi barzdą, bet ten jis.
Jis tave matė?
Ne, nemanau.
Klausykit, leitenante.
Rajone vis dar yra mūsų vyrų.
Turit palaukti, kol jie atvyks. Aišku?
Aišku, pulkininke.
Dar šis tas, saugokis. Baigiau.
- Užfiksuokim poziciją. - Tuojau.
Sveikas, tėti.
Kaip sekasi, sūnau?
Norėjai manęs kažko paklausti?
Taip, pone.
Kokį norą sugalvojai gimtadieniui?
Jei pasakysiu, jis juk neišsipildys.
Sakyk! Nebūk toks!
Galiu pasakyti tik tai,
kad tai labai geras noras.
Žinai,
nusipelnei geriausio pasaulyje gimtadienio.
Ačiū, brangusis.
Kapitone.
- Kapitone, girdite? - Taip, pulkininke?
Kiek jūsų bazėje liko žmonių?
- Su manimi dvylika. - Klausykit.
- Leitenantas Martinezas rado Eskobarą. - Velnias! Važiuojam!
Visi į Los Olivos rajoną!
Sveikas.
Sveika, mažoji princese. Kaip mano mergaitei sekasi?
Gerai.
Turiu tavo triušelį čia. Jis labai sustorėjo.
Perezai!
Dėmesio! Kapitone, seržante, į galą. Aš eisiu per priekį.
Tas namas.
Duok telefoną mamai, gerai?
Pablo.
- Turi klausimus? - Taip, brangusis, turiu.
Pirmas klausimas nuo žurnalisto iš Ispanijos.
„Kaip jaučiatės po tokios gausybės slapstymosi dienų?“
Užsirašyk.
„Man labai sunku būti toli nuo savo šeimos,
kurią myliu labiau nei ką nors kitą pasaulyje.“
- Seržante, apeikite. - „Tačiau jaučiuosi gerai.
Jaučiuosi stiprus.
Turiu valios kovoti su šia neteisybe.
Vyriausybė tyčiojasi iš mūsų teisių.
Ji leido žudikams korumpuoti mūsų teisingumo sistemą.
Kolumbijos žmonės nusipelno geriau.
Vyriausybė laiko mano šeimą įkaite.
Tai nusikaltimas prieš žmogaus teises kurį vykdo vyriausybė
vadinanti save demokratiška.
Mano vaikai yra nekalti
ir jie neturi nieko bendro su savo tėvo problemomis.
Mes tik norime, kad vyriausybė
priverstų tuos žudikus Los Pepes atsakyti už nusikaltimus.
Tačiau labiausiai noriu, kad mano šeimai nedelsiant leistų palikti šalį.
Jei to nebus...“
Pala minutėlę.
Kas nutiko, Pablo?
Čia vyksta kažkas keisto. Perskambinsiu.
Pablo. Pablo.
Pablo. Pablo, nepadėk.
Pablo, kas vyksta?
Kas yra, mama?
Pirmyn.
Pirmyn!
Judinamės!
Nagi! Paskui juos!
Eime!
Judinkis!
Bėgam!
Judėk!
Pirmyn!
Nesustok!
Nešaudykit!
Seržante Sarmiento!
Jūs nušovėt Pablo Eskobarą!
Jis gyvas?
Tokią amžinybę jį vaikiausi,
o dabar tiesiog žvelgiau į Pablo sušiktą Eskobarą iš viršaus.
Daug metų kūriau šio kalės vaiko paveikslą savo galvoje.
Kokia pabaisa jis bus.
Tačiau štai kur reikalas.
Pamačius velnią iš arti teko nusivilti.
Paprastas žmogus.
Barzda auga, jei nesiskuta.
Storas ir basas.
Gerai įsižiūri į blogį ir jis tau primena...
Tegyvuoja Kolumbija.
- Tegyvuoja Kolumbija! - Tegyvuoja!
Mes nužudėme Pablo Eskobarą!
- Tegyvuoja! - Tegyvuoja Kolumbija!
- Tegyvuoja Kolumbija!
Klausau.
Jie nužudė Pablo Eskobarą!
Sūnau!...
Meldžiu Dievo, kad kitoms motinos
nereiktų patirti skausmo, kurį patiriu aš.
Ir žinau, kad mano sūnus nebuvo toks blogas kokiu jį bandė pavaizduoti.
Žinau, kad jį kaltindavo dėl visko blogo, kas nutikdavo.
Noriu, kad nebūtų pamiršti geri jo padaryti dalykai,
nes jis nepadarė tų blogų dalykų, kuriais jį kaltina.
Jis statė žaidimų aikšteles. Statė rajonus vargšams.
Niekas į tai nekreipė dėmesio.
Geresnio sūnaus niekada nebus.
Jis buvo kilniausias vyras. Nepaprastas sūnus...
Prisėskite, ponia, prisėskite.
Ačiū.
Klausau.
Prieš mirtį vyras pasakė susirasti jus.
Tikrai?
Sakė, nepaisant to, kad tapote priešais,
ankščiau buvote partneriais ir draugais.
Taip?
Sakė, kad esate padorus žmogus. Kad suprasite situaciją.
Kad atleisite mums.
Ir, kad galbūt, padėsite mums ištrūkti iš šalies.
Kiek jums liko, ponia Eskobar?
Nekilnojamuoju turtu? Grynais?
Galiu išsiaiškinti.
Gerai.
Nes norėsiu visko.
Pone, man reikės advokato?
Juk jūs etikos komisija, taip?
Klausinėsite dėl profesionalaus elgesio ar dar kokių nesąmonių?
Mes ne etikos komisija.
Tai kas jūs?
Mes iš Operacijų.
Ko iš manęs norite?
Gerai, ponai!
Ponai!
Kiekvieno verslo istorijoje yra kertinių akimirkų.
Žinote kiek maždaug kokaino, 1992-ais
pagal mūsų skaičiavimus, buvo įvežama iš Kolumbijos į JAV?
311 metrinių tonų.
Pirmas pardavimas. Pirmas milijonas. Pirmas milijardas.
Ir kai daugiau nebeturi konkurentų.
1993-iaisiais per Eskobaro medžioklę 372 metrinės tonos.
Dabar tam mėšlo gabalui atėjo galas.
Visos jo laboratorijos uždarytos,
tačiau kokaino gamyba auga.
Tokiomis akimirkomis svarbu ne kaip žmogus reaguoja,
tačiau kaip gerai yra joms pasiruošęs.
Ponai, turiu jums pasakyti, kad mes pasiruošę.
Įsivaizduojate, kiek bus įvežta kitais metais?
Ir, kad sektųsi, mums nereikės pagrobimų ar sprogdinimų.
Veiksime tyliai.
Ir, kai jie atsisuks pažiūrėti kas vyksta,
mūsų ten jau nebebus.
Ne, pone!
- Į sveikatą! - Į sveikatą!
Karalius mirė. Tegyvuoja karaliai.
Agente Penja, ką žinote apie Kali kartelį?
www.FiLMAi.in Tekstą vertė maškėbmw