LONDONS KULTURSÄLLSKAP
Jag gör detta för en god vän och hoppas att ni håller med om
att det inte finns något heligare i denna värld
än en vän i nöd.
I mitt fall är det den aktningsvärda Lady Jane Franklin
som vill tala till er...
...om ett brådskande ärende.
Tack, mr Dickens.
Många av er har tveklöst blivit varse
det begynnande mysteriet kring min makes expedition till Arktis.
Amiralitetet gör vad de kan,
men skyndsamheten med vilken vi bör hitta min make och hans manskap
och storleken på den isiga provins i vilken de är försvunna...
...föranleder min närvaro.
Jag vet att många av er är
generösa välgörare för ideella och konstnärliga ändamål.
Jag undrar om ni kan vara benägna
om ni kan teckna ner er, inte för ett annat kultursällskap...
...utan för ett litet skepp. Ett tvåmastat fartyg,
utrustat för precis det land dit min make
och över hundra andra bra män så tappert har seglat
och försvunnit.
Jag känner mig trygg i att Sir John och hans försvunna hjältar hittas,
och det snart, av vårt djärva räddningsuppdrag.
Så...
...vilka av er goda själar vill se sina namn
publicerade bland dess mecenater?
NÄSTA DAG
Jag tänkte dra honom i fötterna.
Jag kan hjälpa dig.
Jag försökte känna igen honom. Är han en vän eller...
Du.
Det ändrar inte vad vi gör för honom.
Det är mr Honey, snickaren.
Jag känner igen scarfen.
Går det bra, pojk?
- Ja, sir. - Francis?
Vi kan inte begrava alla. Vi har 32 döda och 23 saknade.
Däribland kapten Hodgson.
Vi spejar mot alla horisonter. Kanske kan en eller två
som flydde i dimman hitta tillbaka
som din skeppsgosse.
Inga spår efter dr Goodsir?
Han skulle aldrig följa med dem av fri vilja.
Kan han komma tillbaka, mr Bridgens?
Om menige Heather förblev en gåta för läkarna
kan inte jag lösa det här.
Varför är deras tillstånd snarlika...
...när deras skador är så olika?
Det enda exempel jag kommer på är en dagbok...
...där alla anteckningar är borta.
Det är fortfarande en bok.
Men...
...med bara tomma sidor.
Vi avseglade från Greenhithe för tre år sen...
...med 133 man ombord.
Vem kunde ana vilken sorg som skulle drabba oss?
Nu har vi inget annat val än att bära den med oss.
Att ta med oss de dödas namn hem...
...så att deras nära och kära kan finna tröst i vetskapen...
...att vänskap och mod fanns hos dem till slutet.
Så säg efter mig, mannar.
- Söderut! - Söderut!
Vi marscherar söderut.
Förbered för avfärd.
Bränn de döda, Thomas. Ge dem en varm hädanfärd.
Och provianten vi inte kan ta med?
Hickeys anhang kanske väntar på att plundra lägret.
Vissa följde med honom av rädsla.
Jag vill inte beröva dem chansen att överleva.
Vi kanske träffar dem igen.
I så fall vill jag att de gör ett annat val.
Lämna provianten i en prydlig hög...
...som en gåva.
Jag vill att Hickeys män förstår vår avsikt med det.
Mer än vad Gud älskar dem.
Och dra!
Karlar!
Karlar! Här är jag!
Kapten! Vilket mirakel!
Drick. Drick upp.
De andra? Vad har hänt med dem?
De har gått vidare.
Har ni jagat något?
Här finns inget att jaga.
Men vi har mat.
Ni... har läget under kontroll, då?
Ni har ändå en plats här.
Om ni vill.
Ett, två, tre, dra!
Fortsätt!
Man nere!
Det är värmen jag inte kan... Jag står inte ut.
Ligger du bra, James?
- Förlåt. - Varför i all världen då?
Hur du alls kunde gå blir för alltid en gåta för mig.
Du har hål i dig, James.
Från ett skott för sex år sen.
Nu kommer det att döda mig.
Annars blir den där kinesiska kryppskyttehistorien du tycker om
en halvtimme längre.
Mr Bridgens har lagt om dina sår.
Ikväll kan han göra ett förband...
...som håller såren stängda tills vi får dem att läka igen.
Vi har tid. Vi har tid.
Jag vet vad ni tänker, kapten.
Jag tänkte...
...på ett bröllop...
...där de serverade amerikansk skinka från Virginia.
Jag har aldrig ätit godare.
Då hade jag nästan rätt.
Vad trodde ni att jag tänkte på?
Vi har ätit de här mystiska burkarna i flera år nu, inte sant?
Utan att veta vad de innehöll.
"Kalvkotlett med tomat"?
Vad kan det egentligen vara?
Hästkött?
Strykarhund?
Spelar det någon roll nu?
Nej.
Men vi var villiga att äta det, och det tillfredsställde våra behov.
Är det inte så?
Men nu har vi andra behov, kapten.
Vi måste fråga oss själva...
...vad vi är villiga att äta härnäst.
Jag drog bara en del av dagen,
men det känns som att jag har glas i knäna.
Det här blir bara värre.
Hur?
Vad kan jag vänta mig?
Att dö, mr Gibson.
Snart kommer det att kännas som att du har glas i alla leder.
Armbågarna, nacken.
Knogarna.
De små lederna i tårna.
Och höfterna. Så fort det börjar kommer ni inte att kunna sova.
Mår du inte bra, Billy?
Jag tror att mitt knä är lite...
Kan han dra imorgon?
Det skulle överraska mig.
Det kan jag. Jag kan.
- Jag kan! - Lugn, Billy. Lugn.
Vi får göra det bästa av läget.
Som alltid.
- Jag skulle inte heller, doktorn. -Vad då, mr Gibson?
Trösta oss. Någon av oss.
Vi...
Sir! Söktruppen kommer. De har sett något.
- Är det Hickeys grupp? - Nej, sir.
Det är varelsen. De säger att de såg den lufsa iväg västerut.
Den kom in men vände ut på isen och försvann.
Den verkade inte märka oss.
- "Lufsa", sa ni? - Kanske skadad.
Vi har sårat den två gånger nu.
Alla rörelser gör ont för honom, sir.
Läger här!
Vi har helt slut på det saltade köttet nu.
Utöver konservburkar har vi mestadels skorpor,
te och choklad.
Sir.
Vårt tempo har minskat...
...av att dra de sjuka i båtarna.
Men om vi kan förlänga det här tillfälliga lägret...
...i mer än några dagar...
...kan vi låta de sjuka vila här...
...medan resten fortsätter söderut.
Vi kanske hittar vilt...
...och kan återvända till de andra när vi har mer att erbjuda dem.
Vi skickar ut jägare varje dag.
Det ni föreslår vore en dödsdom för de männen.
För vissa, säkerligen.
Men inte för oss alla.
Som kommendören själv sa...
...är vår färd fortfarande lång.
Männen vet hur trötta de är.
Och de vet varför.
Det är ett logiskt resonemang, och jag klandrar ingen
som samtycker med det.
Men jag ska vara väldigt tydlig.
Så gör vi inte.
Om vi ska lämna kvar något
med ambitionen att återvända senare...
...ska det vara saker, inte mannar.
Jag ser hellre att vi lämnar tälten och delar sovsäck...
...som de värnlösa barn vi är...
...än att vi lämnar en enda karl efter oss.
Och jag pratar inte bara om James.
Jag tänker inte lämna någon av er ensam heller.
De är för många.
Precis som när det var för många renar
under De fallande stjärnornas år.
För många björnar året före.
Och det är på grund av de männen som ön inte har något för oss.
Allt med ben har flytt.
Vi skulle svälta
om det inte vore för vad havet ger oss.
Ön ger oss bara vind nu.
Vi ska åkalla en ny Shaman.
Han ska hitta Tuunbaq...
...och försöka hela det som felar.
Hitta balansen igen.
Och du ska hjälpa honom.
Tuunbaq är fortfarande din.
Det är ditt liv nu.
Ditt.
Det kan du inte fly undan.
Hjorthornssaltet och kamfern har knapp effekt, sir.
Jag är inte Kristus.
Min... Min kropp.
Använd den.
Utfodra mannarna.
Francis.
Gud vill att du överlever. Han vill att du överlever.
Musklerna krampar, sir. De har blivit stela.
Francis, hjälp mig. Hjälp mig.
Hjälp mig ur det.
Är du säker, James?
Är du säker?
Lämna oss, mr Bridgens.
Sir.
Om ni tillåter.
Använd det här. Hans reflexer kommer att försöka spotta ut det.
Ni måste hjälpa honom svälja. Så här.
Det har varit en ära att tjänstgöra under er, sir.
Ni är en bra karl.
Det kommer att diktas om er.
Vill ni tala, sir?
Vi bad tillsammans igår kväll, bara vi två.
Låt de andra be för honom om de vill.
Göm honom sen i landskapet, Edward.
Gör honom osynlig.
Han ska inte hittas och skändas.
Ja, sir.
Hade vi kunnat hade vi skjutit.
Hur långt från lägret var det?
Inte ens två kilometer nu, sir. Väster om oss. Vi var medvinds.
Den spårar oss. Försöker i alla fall.
Kapten Little, samla manskapet så vi får diskutera en strategi.
Vi måste komma högre upp.
Skydda de sjuka i mitten och...
...möta den med all ammunition vi har.
Jag har en strategi, Francis.
Du drar dig inlands en bit och jag driver ut den på isen.
- Det går inte. - Jo.
- Jag stinker uråldrig armhåla. - Beviljas ej, menar jag!
Jag tar inte farväl av två vänner på samma dag.
Oss emellan, Francis, är det ute med mig.
Om du måste åka i en satans båt ska jag lägga ner dig där själv!
Mr Weeks kan göra ett nytt.
Då måste de kapa av en bit till, och det duger bara tillfälligt.
Varken jag eller mr Bridgens vill vara med om det.
För helsike! Varför sa du inget?
Jag har skött det på bästa sätt.
Herrejösses! Gud.
Francis, vi vet vad som väntar mig.
Älska mig tillräckligt för att medge det.
Vad behöver du?
Jag har en halv påse tobak för min sista rök. Det räcker gott.
Men jag kan ta några gafflar. Kanske 40 eller 50.
- Gafflar? - Ja, och en bit rep.
Tillräckligt för några varv runt mig.
Fyra-fem meter räcker nog.
Är du tokig?
Skjut på, mannar! Skjut på!
Kom igen, skjut på!
Man nere!
Henry. Henry.
John.
Får vi sova?
Ja.
Hjälp mig upp med honom.
Håll ut, Henry.
Nej.
Vill någon vara så vänlig och säga...
...om ni också ser fågeln?
De har slagit läger igen, omkring en mil bort.
Jag såg ett vänligt sinnat ansikte. De sätter upp sina tält nu.
De tänker nog stanna där ett tag.
Då slår vi läger här.
I skydd av den här kullen.
Stanna här, sergeant.
Mr Goodsir.
Jag gör det inte.
Det var därför ni togs med. Ni är anatom.
Ni har säkert skurit upp fler kroppar än ni kan minnas.
20.
Jag har obducerat 20.
Varför?
Och säg inte "för att lära mig".
Ni gjorde det för att gynna den stora massan.
För de sjuka.
För de döende.
I hopp om att hjälpa dem.
Precis så är det nu.
Ni mördade den här mannen, som ni nu vill äta upp,
men vill inte stycka honom själv?
Det måste ni.
- Vi vet inte vilka delar... - Jo.
Visst vet ni det.
Om jag förstår er accent korrekt, mr Hickey...
...växte ni upp i ett hem där ni fick använda alla delar
av de djur er mor kunde införskaffa.
Så om ni vill äta er vän...
...får ni skära i honom själv.
Fråga mig inte igen.
Nu funderar jag på...
...vilka delar av kapten Hodgson...
...jag ska skära i först...
...för varje timme ni fortsätter motsätta er detta.
Ni ska inte särbehandlas mer.
Jag ska ge er ett råd.
Ägna er inte åt moral...
...framför praktik.
Inte nu.
Vill ni inte överleva?
Tänk på det en timme...
...och sen... ska vi ta ert beslut i beaktande.
- Jag stör ingen. -Stå upp, kapten.
- Ni bryter min hand! - Låt honom vara! Låt honom vara!
Ge mig 40 minuter.
NORDVÄSTPASSAGEN
Mr Goodsir!
Kom ut.
Dr Goodsir?
En sommar...
...när jag var sju år...
...skickade mina föräldrar mig till två fastrar...
...i Oxfordshire.
Jag ville inte.
De gamla...
...har den effekten på barn.
Men de älskade mig.
Och till slut... älskade jag dem.
De var... papister...
...upptäckte jag. Trogna.
Varje söndag lämnade de mig hos en husa...
...medan de gick i katolsk mässa.
Jag var rädd.
Jag hade hört att de ägnade sig åt...
...något mycket oförlåtligt.
Sen...
...en morgon fick jag följa med dem.
Jag darrade.
Mässan var inte det...
...högljudda, syndiga spektakel jag hade tänkt mig, utan...
...var vackert.
Sången...
...lät som om den sjöngs av själva änglakören.
När det blev dags för nattvard...
...kände jag mig lockad att kliva fram.
Fastrarna blev överraskade, men märkbart glada.
Jag tog oblaten på tungan.
Drack från kalken.
Jag kände mig ren.
Med Kristi kropp och blod i mig...
...kände jag mig förlåten för allt uselt...
...svagt och själviskt som fanns i min själ.
Det var en perfekt stund i ett helt...
...ofullkomligt liv.
Nästa vecka...
...när vi skulle klä oss...
...låtsades jag vara sjuk.
De visste att jag låtsades.
Än idag vet jag inte varför jag gjorde det.
De bjöd aldrig med mig igen.
Vi talade aldrig om det.
Det var den sista...
...och enda gången jag besökte en papistisk kyrka.
Men ikväll...
...när jag sluter ögonen...
...är jag där.
Om jag var en modigare man...
...skulle jag döda mr Hickey. Även om det innebär min död.
Men jag är hungrig.
Jag är hungrig och vill överleva.
Var?
Den har Croziers grupp några kilometer framför sig
och vår strax bakom. Den kommer att hitta antingen eller.
- Det är ingen tvekan - Kan vi locka den till dem?
Vi återvänder till skeppen. Jag har sett kartorna.
Vi har kommit knappt en fjärdedel.
Vi har sett tecken på smältning.
Går vi nu hinner vi till Terror och Erebus
innan vattnet är öppet och farbart. Vi kan samla en lojal besättning.
Vi kan ge oss av härifrån, bort från den här djävulen.
Du låter rädd till slut, Solomon.
Vi vill inte möta den igen.
- Vi kan inte besegra den. - Du låter inte som en marinsoldat.
Jag såg när den mördade mr Collins.
- Du har sagt det. - Jag har inte sagt allt.
Det har jag inte till nån.
Tror du att man har en själ?
Varför tror du det? Har du sett en själ?
Det har jag.
Jag såg mr Collins själ.
Jag vet att det var det, och jag såg när varelsen...
...åt upp den.
Slukade i sig den.
Jag såg det hända från... några meters håll. Jag tar inte fel.
Den andades in hans själ.
Om den följer kommendörens grupp,
låt oss ta chansen och öka avståndet allt vi kan.
Vara vid skeppen när rännorna öppnar sig.
Inte här. Inte här.
Det innebär en ny plan.
Kan du signalera vår vän där framme?
Ja.
"Mitt hav, mitt hav, mitt öppna hav.
Det styrkte, och det frihet gav.
Frihet gav.
Utan det...
Utan det,
vakta det eller fly till lands över trakter runda.
Mitt kära hav.
Mitt kära hav."
Mr Bridgens.
Han har varit där sen morgonen.
- Vad gör han? - Lyssnar på sina tankar.
Vet han att vi fick fram hans meddelande?
Han har inte varit hit.
Och jag vågar inte gå upp.
Väntar vi på hans tillåtelse?
Nej. Men vi behöver båten.
Och nog med mannar för att dra den.
De behöver inte bli myteri igen.
Han tar sitt förnuft till fånga.
Jag tar hellre chansen utan båt,
så kommer vi dit snabbare.
Vi klarar tövädret och tar oss över isen till skeppet.
Vi gör det som krävs, Tommy, men vi gör det imorgon.
Ligg kvar, Jopson. Ligg kvar.
- Kan jag göra något för er, sir? - Ja.
Ligg kvar eftersom du inte mår bra...
...så försöker jag muntra upp dig
genom att berätta om när jag fick rida på en ko.
Jag vet att det slutade med er med huvudet före i en kompost.
Men vill du höra eller inte?
Ja.
Kon i fråga...
...tillhörde en granne.
- Foley. - Ja. Coilin Foley.
Han sparkade kon när han ville att den skulle röra sig.
Den ville aldrig röra på sig.
Hon bara stod på gräsängen hela dagarna,
så vi barn trodde att det var säkert att klättra upp på henne.
Så...
...för det första gällde det att komma upp på den...
Är du säker?
Jag såg den, sir. I kikaren. Den är där.
- Hur bred är den, skulle du tro? - Tillräckligt för våra båtar, sir.
Veckor. Det besparar oss veckor.
Vi kan ro över sundet till floden.
- Ska vi undersöka mer ingående? - Utan dröjsmål.
Han är här.
Sir!
Bobby?
Inget våld behövs.
Det är er vi vill ha, kommendör.
Bara er.
Släpp då era vapen.
Vi skjuter inte på er och ni skjuter inte på oss.
Magnus.
Eld upphör, för helsike!
Du skötte dig bra. Jättebra.
Gå vidare.
Gå till din bror nu.
Stå upp, tack.
Jag följer med er.
Sir?
Och ni låter resten av männen gå.
Ni har vårt ord.
Men vi tar era vapen.
Släpp geväret, Edward.
Hämta Hartnells kropp sen.
Begrav honom.
Sen fortsätter ni söderut som planerat.
Vänta inte på mig. Om jag kan kommer jag ikapp er.
Sir.
Du ska föra manskapet framåt, Edward.
Du och de andra ska överleva.
Jag förstår ordern, sir.
Låt mig höra det.
Vi ska överleva.
Varför i Guds namn tog du så förbannat lång tid på dig?