JUNI, 1847
NÅGRA DAGAR SENARE
Jag byter mitt salta fläsk mot en vakt till om vi inte ser den.
Henry Lloyd såg den vid de där vallarna vid fyra glas.
Hur visste han att det var löjtnant Gores björn och inte nån annan?
Den bar löjtnantens medaljer.
Jag ska be löjtnant Le Vesconte om tjänst i jakthyddan när den är klar.
Jag vill försöka igen.
Robert Ferrier säger att du inte såg den. Bara mr Goodsir såg den.
Den där token vet inte vad han såg.
Vi trodde att björnen var framför oss.
Det är isen, Georgie.
Det är bara isen.
Hur är det att skjuta en man?
Att skjuta en man är roligare när det är meningen. Det kan jag säga.
- Du verkar kunna det där. - Mamma var sömmerska.
Krinoliner, knickerbockerkostymer.
Men hon lärde mig aldrig att sy åt döda eskimåer.
Är det här allt?
Flickan sticker. De vill att hon tar allt med sig.
En flicka på en båt.
Det är verkligen läskigt.
Hämta honom igen.
Det är nåt mer här inne.
Skär ut det.
Kolla om det finns mer. Det är nog elfenben.
Det finns en till här.
Det fullkomligt regnar amuletter från honom, mr Goodsir.
Lägg tillbaka dem.
Hur ska han få plats i kistan så här?
Jag har... hennes pappas tillhörigheter, sir.
Då åker hon gärna härifrån.
De sa att hon pratade oavbrutet tills hennes pappa dog.
Nu är hon dödstyst.
Jag är ledsen. Det...
Det är... allt.
Men jag la ner lite middag åt dig.
Mina kondoleanser, fru Tystnad.
Sätt tyngder på honom och sätt fart.
Jag förstår inte det här. Har sir John godkänt det här?
Ja, mr Goodsir. Han var liten. Han proppar nog inte igen hålet.
Kan det inte vara lämpligare att göra ett eget hål åt honom?
- Ett lämpligare hål? - Med tanke på eskimåtraditionen.
De tror att kroppen känner saker även när själen har lämnat den.
Enligt dr MacDonalds rapport.
Du har ju hanterat kroppen. Tror du att han känner nåt?
I dina tidigare kontakter med eskimåerna
har du märkt att de är oförlåtande när deras anhöriga drabbas av orätt?
Hämndlystna, kanske?
Jag har aldrig gjort dem orätt, så jag vet inte.
Oroar vi oss inte för
att om flickan tar sig hem till sitt folk själv
så kanske de hämnas?
Borde vi ha slängt ner henne också i eldhålet?
Hon var inte vår fånge, Edward.
Eskimåmannens tunga var avhuggen.
Vi vet inte varför. Straff?
Om det är så de straffar sina egna, vad ska de då göra...
Frukosten är klar.
Jopson, min rock. Jag ger mig av till Erebus.
Jag behöver ingen eskort.
Du har inget att frukta, löjtnant.
Flickans folk har nog med att överleva, de har inte tid att kriga.
Vad har ni gjort upp för planer, sir John?
- Otaliga planer, naturligtvis. - Om skeppen är fast i isen.
Vi har mer än nog förnödenheter för tre år
och upp till fem med strikt ransonering.
Er räddningsplan. Vad är er räddningsplan?
John Ross skyller hellre på det obarmhärtiga klimatet
än erkänner sina usla ledarkunskaper.
Om Arktis satte stopp för honom
varför skulle det släppa in dig, så tänker han.
- Kom hit, vännen. - Vad är det?
- Sjunger den? - Den tjattrar.
Det här är Jacko!
- Älskling, apan är en hona. - Är den?
Jag har följt vartenda protokoll som finns inom flottan.
Det kommer inte att finnas någonting. Förstår ni?
Inget lever där. Inget växer.
Ni får äta era skor igen. Ni får äta värre saker än så.
Vi har blivit missförstådda, vännen.
John Ross är inte den enda.
Van Diemens land var ett hemskt nederlag.
Jag tillåter inte att en annan man intrigerar mot mig en gång till.
- Jag var en bra guvernör, Janey. - Du var en strålande guvernör.
Det är bara det att historien fick en annan version.
Döden kommer långsamt uppe i det stora vita intet
och 134 utsvultna män kommer att vända sig emot er.
Det börjar med de närmast er.
Men om två år, när du återvänder från passagen
kommer ingen att missförstå oss, John.
Du kommer att övervinna dem alla.
Jag håller en gudstjänst imorgon.
Obligatorisk för båda skeppen. Meddela männen, är ni snälla.
Förutom männen i hyddan.
De måste behålla fokus på att hitta björnen.
Får jag komma in, sir?
Jag skulle inte fråga om det inte var viktigt.
Om ni måste.
"Och i Jacobs dröm såg han den osynliga världen
så enorm att den måste..."
Ja?
"...trots att de skilts från kroppen som bar dem fortfarande lever.
Den senaste i deras led, vår lysande broder
löjtnant Graham Gore."
Mina kondoleanser, sir John.
Förutom allt annat vet jag att ni sörjer en vän.
Tack.
Jag ber om ursäkt för tidpunkten för den här begäran
men tid är av yttersta vikt.
Jag ber om tillstånd att sända ut en slädtrupp.
Söderut. Inte för att söka öppna stråk den här gången.
För räddning.
Var?
Hudson's Bay Companys utpost på Stora Slavsjön.
Om de ger sig av nu har de tre hela månader på sig att ta sig dit
innan vintern kommer med full kraft.
Det är 1 300 kilometer, Francis. Nej.
Jag ger inte tillstånd.
Säg åtminstone att ni förstår varför jag föreslår det.
Du föreslår det för att du är en man
som trivs bäst med ett glas i ena handen
och en alarmklocka i den andra.
Jag föreslår det för att om den här kylan fortsätter
och vi återigen måste övervintra i den här isen
så måste hjälpen redan vara på väg när våren kommer om vi ska överleva.
Jag sänder hellre ut åtta män på en lång och onödig vandring
än riskerar en nödvändig vandring för oss alla om ett år.
Jag tillåter det inte.
Vad skulle det ge för budskap till männen?
Det är inte männen jag är rädd att skicka ett budskap till.
Ingen vet var vi är.
Det är så du redan ser oss, i behov av räddning.
Ja.
Men din förutsägelse från förra året
om den hemska vintern vi skulle genomlida i packisen slog inte in.
Inte till den grad jag fruktade, men det kommer att förändras
om det inte töar igen.
Det är en kaptens plikt att förbereda sig på det värsta tänkbara
inte för det han hoppas på.
Nu instruerar du mig alltså i en kaptens plikter?
Det är bara åtta män, sir John.
Och tiden räcker precis.
Jag har förlorat sex män i den här expeditionen hittills.
Sex.
Och du ber mig riskera att det blir mer än dubbelt så många
på en enorm vandring
där du vet att jag har förlorat män tidigare år.
Jag vill inte höra mer. Jag tänker inte förlora en man till, Francis.
Vi kanske förlorar alla våra män.
Det är därför min alarmklocka ringer nu, sir John.
Och jag... Jag förstår inte varför er inte gör det.
Du är den sämsta sortens underordnade, Francis.
Du utnyttjar din frihet.
Du beklagar dig med spekulationens trygghet i ryggen.
Du säger dig känna till katastrofer som aldrig inträffar.
Och du faller för dina laster
för att din rang ger dig avskildhet och aktning.
Du har gjort dig själv eländig och avståndstagande och svår att älska.
Och du skyller det på hela världen.
Jag är inte sjömannen du är, Francis.
Det blir jag aldrig, men du blir aldrig i stånd att föra befäl.
Och som din kapten tar jag på mig min del av ansvaret för det.
För din fåfänga livssyn.
Jag borde ha hejdat de tendenserna, inte sympatiserat med dem.
För du verkar ha förväxlat min sympati med tolerans.
Men det finns en gräns för hur mycket jag tolererar.
Och det är vid den gränsen vi nu står.
Det finns vissa saker vi inte var menade att vara för varandra.
Det ser jag nu.
Vänner på min sida...
...bekantskap på din.
Vi vänder om och lägger hellre energi på vad flottan
och livet har valt åt oss. Vi gör det bästa av det.
Där kan inte finnas några tvister mellan oss.
Ursäkta mig.
Jag har en gudstjänst att skriva färdigt till imorgon.
Det blir det enda minnestal
vår vän Graham får här ute...
...och jag ämnar göra det vackert.
Sammanställ en lista av våra åtta mest kapabla män.
Sir John tog alltså sitt förnuft till fånga?
Jag ser till att skulden endast faller på mig.
Att gå vidare med detta skulle anses...
Det tar veckor att lista ut ett sätt att få honom att ändra sig.
Vi har inte veckor. Vi kanske inte ens har dagar.
Löjtnant Little går aldrig med på det.
Det behövs inte. Jag leder truppen själv.
Är jag med kan de andra säga att de blev tvingade.
Jag säger att det är en jaktpatrull först.
De kommer inte att straffas för det.
Och stöter vi på eskimåer på vägen
kan jag förmedla våra behov och få hjälp på det sättet.
Sänd då mig i ert ställe. Jag talar deras språk lika väl som ni.
Du måste stanna för att läsa isen om stråk öppnar sig.
Vad gäller dr MacDonald... Jag tar inte läkaren från männen.
Men ni är kapten.
Det finns en andrekapten på Erebus.
Ni kommer att bli hatad.
Sir John kommer att kräva ert huvud.
Om inte han gör det så gör flottan det.
De kan få det...
...när jag har byggt en väg ut härifrån åt oss.
Hur blir det med Terror, då?
Sammanställ listan, Thomas. Jag ger mig av när sista vakten börjar.
Skriv ner det den här gången, mr Diggle:
För att kunna värma upp soppan måste ni först värma upp spisen.
Tack för att ni delar med er av er kunskap som kock, mr Wall.
Men jag skulle aldrig våga mig in i ert farliga kök
om jag inte stod under direkt livsfara.
Direkt livsfara? Det finns mycket här för er att häpnas över.
Se bara så glada mina män är.
Nog häpnas jag alltid. Men åt nåt mer spännande än ni.
Vad i hela friden sysslar ni med?
Jag oroar mig för mängden av Terrors konserverade förnödenheter
som har fördärvats.
Och jag är här för att fråga om Erebus upplever samma sak.
Jag har upptäckt dåliga förseglingar, grått kött och hemska odörer.
För den händelse ni redan har utvecklat en metod
för att hantera problemet hoppas jag att ni kan dela med er av det.
Annars tänkte jag att vi tillsammans kunde hitta på en lösning.
Tillsätt salt.
Män närmar sig!
Lediga.
Vi tänkte att ni kunde behöva en sup, gentlemen, för att hålla er varma.
Det var en mycket generös idé, sir.
- Vad använder vi för bete? - Råttor, sir.
Vi tog upp de största från lastrummet och knöt fast dem vid rep.
Ni har gjort Fagin arbetslös.
Men... den där latmasken skulle inte kunna fånga en råtta
även om den somnade i hans mun.
Han var ämnad som knähund, inte katt.
Eller kanske... en liten kudde.
Löjtnant Irving. Jag hade hoppats stöta på er.
Se upp för fettet, sir.
Jag ville tacka för er hjälp.
För diskretionen, menar jag.
Kalla det vad som helst utom "hjälp" är ni snäll, mr Hickey.
Jag utövade nåd för en man som utnyttjats av en bedräglig förförare.
Att det också var till nytta för er är säkerligen en synd i sig själv.
- En bedräglig förförare? - Ja, mr Hickey.
Mr Gibson berättade allt.
Hur ni tvingade honom att lyda
och hotade att avslöja honom om han nekade er.
Tvingade jag honom?
Skrattar ni?
Spetsa era vargöron och hör på mig nu.
Annars kommer kanske nästa råd från den niosvansade katten.
Vi är...
...här skilda från världens frestelser.
Till havs kan en man finna andligt utbyte i gemenskapen.
Det är ingen slump att världen pånyttföddes ur en ark.
Människans värsta drifter kan tillfredsställas genom kristna nöjen:
Sjunga med vänner, måla akvareller, studera, utöva klätterövningar.
Klättring, sir?
Er kris är en möjlighet för er att reparera er själv.
Ni är på den bästa tänkbara platsen i världen för det.
Tycker ni det?
Gud ser er, mr Hickey.
Här mer än någon annanstans.
Jag förstår att du har klarat upp vår bekantskap för löjtnant Irving?
Har du talat med honom?
Personligen?
Herregud, jag lugnade honom.
"Cornelius Hickey är en bedräglig förförare."
Var det ditt... ditt sätt att lugna honom?
Så du ser ut. Vet du det?
Vi var så nära att avslöjas inför hela besättningen.
Att bli piskade, eller värre.
Om han inte vore en sån anakoret hade vi blivit det.
Lägg dig inte i det här mer nu, är du snäll.
Låt honom glömma alltihop, vilket han med all säkerhet vill.
Att tänka att du var en så god hustru åt mig under alla dessa månader.
Far åt helvete.
Vi har haft roligt, men dina nöjen är inte mina.
- Inte? - Nej.
Är det därför jag har sett mer av din rygg än ditt ansikte
den här vintern, Billy?
Vet du vad som kopulerar på det här skeppet?
Råttor.
De bor i vårt avskräde, simmar i vår smuts...
...och slukar varandra för att föröka sig. Men jag är ingen råtta.
Jag är en man.
En underbar, gudfruktig man.
Ja, jag var tvungen att välja.
Ingen är här ute tack vare utsikten, Cornelius.
Min ställning inför befälet är mer värdefull.
Det vet jag att du förstår.
Om det här är vad jag måste säga så säger jag det.
Det är inte personligt, men det är slut.
Var inte så retlig.
Jag har inte varit så elak som du tror.
Jag har bara sett till att vi får behålla skinnet.
Snälla.
Du har ritat upp stegen, men du har placerat mig på fel steg.
Vad betyder det?
Bara häromdagen serverade kapten Crozier mig en drink.
Whisky.
I ett av hans... kristallglas.
Han talade med mig som till en vän.
- En vän? - Ja.
Han ser nåt i mig.
Det kan leda vart som helst. Vart som helst.
Cornelius, du...
Kaptenen ser inte dig alls.
Du kan fråga mr Jopson eller mr Genge, de kan berätta.
Han bjuder vem som helst på en drink, om han kan ta en också.
Eftervärlden väntar, mr Goodsir.
Stå stilla. Rör er inte.
Underbart!
SIR JOHN, MÅNGA BEDRIFTER UPPTAR EN KAPTENS TANKAR.
ATT ÖVERGE SITT SKEPP OCH SINA MÄN BÖR INTE VARA EN AV DEM.
ÄNDÅ SKRIVER JAG TILL ER FÖR ATT MEDDELA MIN AVGÅNG
SOM KAPTEN FÖR H.M.S. TERROR
Låt oss för att hedra vår broder löjtnant Gore, vara obarmhärtiga.
Utbilda denna varelse i vem som härskar över imperiet
och som har Herrens vilja i ryggen.
Sir, varför sitter ni inte med oss?
Det kanske blir ni som avlossar skottet som övertygar den.
Stanna åtminstone och se den falla.
Ja, jag sitter med er en stund. Tack.
Ni kan återvända till skeppet, mr Goodsir.
- Behöver ni eskort? - Ja.
Annars kan ni stanna med oss.
Ja, sir.
Backa.
De måste leka med den där björnen.
- Backa! - Backa!
- Skicka ut våra soldater! - Håll huvudet kallt, män!
- Nu! - Sir.
Erebus!
Erebus! Erebus!
Sir John!
Des Voeux, ta med tre män. Följ mig.
- Ni. Resten, stanna här. - Sir John!
Ropa!
Erebus!
Sir John!
Sir John. - Hämta ett rep!
Sir!
Hämta ett rep.
Grupper om sex. Bär skadade tillbaka till skeppen.
Genomsök isen. Jag vill att alla män räknas in.
Nej!
Passagen skulle vara hans.
Hur kan den ta våra bästa män?
Löjtnant Gore och nu kaptenen.
Den tog Bryant. Han var inte en av de bästa.
Han var en högt rankad soldat. Han var sergeant.
Han var en rödrock, en rekryt.
Den där björnen känner inte oss.
Den vet en sak, bara en enda sak.
Är det inte märkligt
att den började döda oss precis när vi hade skjutit ner eskimån?
Han hade faktiskt en björn inristad på kläderna...
...eskimån. En liten... symbol, eller så.
Och en av en man.
- Var är de nu? - Vi la tillbaka dem.
Vi skulle aldrig ta dem.
Silversvanen
I livet var så stum
När döden närmade sig
Hennes röst fick rum
Hon lutade sitt bröst
Mot vassen ner
Så sjöng hon sin första ton
Och sjöng sen inte mer
Adjö, all lycka
Fortsätt, John.
Adjö, all lycka
Å, döden
Kom nu döden, min vän
Fler gäss än svanar nu finns
Fler dårar än visa män
Fler gäss än svanar nu finns
Fler dårar än visa män
Silversvanen...
HELIGA SKRIFT
Jag har aldrig velat något så lite som jag vill det här nu.
Jag har en order.
Mr Blanky, fortsätt omedelbart med räddningstruppen.
Löjtnant Fairholme kan leda den. Meddela honom.
Sir John förbjöd den här planen.
Se till att det är två soldater i truppen...
...och lätta på packningen så mycket ni tycker att det går.
- De kommer att behöva alla fördelar. - Jag ber er, snälla sluta.
Vi har förlorat sir John!
Vi har förlorat sir John.
Känner ni inte vad som har hänt?
Jag känner det.
En dag.
Jag ber om en dag...
...för att låta våra män sörja.
Sen kan de åka.
Dessa ord är inte mina.
De är sir Johns.
Han ville att ni skulle höra dem.
Och... eftersom jag inte har några ord själv...
...ger jag er hans.
Hans sista.
"På sin flykt hittade Jacob en plats
och stannade där för natten...
...eftersom solen hade gått ner.
Han tyckte att platsen var hemsk.
Inget hus, ingen eldstad.
Men på natten drömde han.
Han såg en trappa som ledde från jorden och ända upp till himlen.
Herren stod ovanför den, och han sa:
'Jag är med dig och ska vara med dig och skydda dig vart du än går...
...för jag överger dig inte.'
Och i Jacobs dröm såg han den osynliga världen.
Den som är parallell till den vi känner till...
...med sina stenar och sin måne...
...sina isfält och vilda djur...
...och alla människor vi känner...
...någonsin har känt...
...och någonsin kommer att känna.
Så fulländad att den inte verkar
lämna plats åt sin osynliga tvillingvärld..."
Jag är strax tillbaka.
"...som är än mer överväldigande än den vi ser.
För i denna värld finns änglar som beskyddar oss...
...Herren som inte överger oss...
...och de avlidna
som trots att de skilts från kroppen som bar dem fortfarande lever.
Den senaste i deras led...
...vår lysande kapten...
...sir John.
Som med ära och styrka i vare gest
visade sig vara en av Herrens utvalda.
Ämnade att härska med Kristus i evigheten.
Den osynliga andevärlden, var trots att vi inte ser den...
...närvarande för Jacob.
Inte framtida, inte avlägsen...
...utan närvarande.
Och den är nu, och den är här.
Bland oss om vi öppnar våra ögon...
...och ser Hans sanning...
...bland oss."
Soldater!
Redo!
Skyldra gevär!
På axel gevär.