Bazirano po istinitoj priči.
1953: Edmund Hilari i Tenzing Norgej prvi su alpinisti na vrhu Everesta.
U sledećih 40 godina profesionalni, stručni alpinisti
pokušali su taj isti poduhvat. Jedan od njih četvorice je poginuo.
1992: Novozelanđanin Rob Hal stvorio je plaćene ekspedicije sa vodičem
za alpiniste amatere. U sledeće 4 g. njegov tim, "Savetnici pustolovine",
uspešno je vodio 19 klijenata na vrh bez ijednog smrtnog slučaja.
1996: I drugi komercijalni operateri prate primer Roba Hala,
uključujući "Planinsko Ludilo" Skota Fišera.
Preko 20 ekspedicija do vrha okončano je u istom razdoblju od 2 nedelje.
Slušajte me, molim vas. Ljudi!
Imamo 2000 stopa, 600 vertikalnih metara
do Kampa 4. Koristimo uže čitavim putem.
Znam da ćemo uspeti. Kad stignemo do Žute Trake, pregrupisaćemo se.
Stavljamo maske, puštamo plin. Ima smisla?
Pre 6 nedelja. -325$ za flašu kiseonika! - Pljačka usred bela dana.
Hristčurč, Novi Zeland Sve je shvatio.
Zna da će ove sezone biti 20 ekipa u baznom logoru.
20 ekipa? - Tamo gore će biti gužva, uz sve one Šerpase i nosače.
Organizujmo napadačku formaciju. - Šta je to?
To je Helenino. - Ukrasi za šator. - Možeš ih nositi na glavi. - Daj to meni.
Imam vesti. Imamo Krakauera.
To! - Ukrao si ga Skotu Fišeru. - Ne, samo se odlučio.
Bravo, Robe. - Koliko ti plata, Robe?
Plaća samo avionsku kartu. Ali dobili smo 5000 reči
u časopisu i našu sliku na naslovnici.
Samo zbog toga se sve ovo isplati. - Ako ga odvedemo do vrha.
Ako? Ako?! Kako mi to uopšte možeš reći? - Evo, ja ću.
Hvala, Gaj. - Zdravo, Robe.
Dobro si? - Da. A ti? - Dobro sam. Vidi nju! - Znam.
Velika. - Izvoli. - Dobro si?
Znaš već... Falićeš mi.
Idemo, Gaj. - Budi i penji se oprezno, dobro?
Nemoj, molim te. Ne brini.
Brinem jer ovde ništa ne radim.
Nije da ne radiš ništa. - Da, ali... - Šta?
Muči me što te moram čekati. I njega.
Nju. - Nju.
Vrati se do porođaja, Robe Hal. - Samo me probaj zaustaviti.
Volim te. - Idi ili ću plakati. Idi!
30. Mart 1996. Evo.
To je sve što imaš? - Da. To je to. - Mislim da je naše tamo.
Sa kojom ste vi ekipom? - "Savetnici pustolovine". - Dobro. I ja.
Ja sam Bek. Bek Veders. - Dag Hansen.
Džon Krakauer. - Kako si? - Jesi li ti...
Krakauer iz časopisa "Autsajd". - Da. - Ozbiljno?
Šta radiš? Pišeš ili se penješ? - Pomalo od svega.
Javiću ti kako bude bilo na vrhu. - Nema potrebe, biću tamo.
To ćemo još videti.
Čime se baviš kad se ne penješ, Dag? - Misliš na posao? - Da.
Svašta. Stolar, poštar. - Stolar, poštar. - Da.
Ozbiljno? Dostavljaš poštu? - Da, dostavljam poštu.
Poštar na Everestu? - Nadam se. - Sviđa mi se to.
Poštar na Everestu.
Tu smo. - Da.
Prošle godine se popeo na Južni vrh Everesta. - Ko? Dag? - Da.
Jebeno za jednog poštara. - Da. Brouns Pik, MekKinli.
Lično nikad nisam uspeo osvojiti vrh MekKinlija. - Znam.
Kako znaš? - 89-e, zar ne? - Napravio si domaći zadatak.
To je ono što mi radimo.
Prijatelji moji, vi hodate stopama slavnih ljudi,
istorijskih ličnosti poput Džordža Everesta, Džordža Malorija,
Tenzinga Norgeja, Edmunda Hilarija... - I Roba Hala.
Svi... Svi redom legende.
Tako je. - Za one među vama koji se usuđuju sanjati,
"Savetnici pustolovine" nude nešto što se ne da opisati rečima.
I zašto to ne opisujemo u brošuri? Jer se uglavnom radi o boli.
Bogami! - I čudnovatostima. Ako ti nije problem, Majk.
I čudnovati prst koji nedostaje. Tako.
Da pojednostavim, ljudska bića nisu dizajnirana da funkcionišu
na visini leta Boinga 747.
Kad stignemo iznad ove tačke, iznad Južnog sedla,
naša tela će doslovno početi umirati. Ne zove se to bez veze Zona smrti.
Dakle, cilj je da vas odvedem na vrh
i vratim nazad pre nego što se to dogodi. - Ti to, bogami, možeš.
Bek Veders, dame i gospodo. Možda ste primetili da je s juga.
100% Teksašanin, ljudi. 100% Teksašanin.
Upoznali ste Majka Groma. Predstavljam vam Endija Harisa. - Ili Harold.
Harold je pobegao iz Kvinstouna. - Potičem iz Taranakija.
Helen i ostali su već na putu prema baznom kampu.
Sve će postaviti dok mi ne stignemo. Danas je 30. Mart.
Planiram da se popenem na vrh do 10. Septembra.
Danas mi je bio srećan dan kod "Savetnika pustolovine"
i tada je vreme uglavnom stabilno. To znači
da imamo 40 dana da uvežbamo vaša tela i umove za ovo.
Znam da u ovoj prostoriji ima mnogo iskusnih alpinista.
Inače ne biste bili ovde. Stju, K2, Broad Pik. - Lepo.
Džon Taski, 1192m Mont Kozijoska.
I Jasuka Namba. 6 od 7 Vrhova.
Neverovatna žena. - Neka bude i sedmi. - Hvala.
Ali Everest je ipak zver sasvim drugačijeg kova.
Zato i jeste ovde. Je l' tako, Dagi? - O, da.
Slušajte me! Za večeras sam završio. Jedite, pijte, veselite se.
Sutra pešačimo.
Ajmo!
Držite se! Tako je. Idemo, pukovniče.
Stavite čepiće za uši. - Sednite i vežite se.
Hvala, druže. - Idemo!
Lukla: 2860 metara.
Polako. - Spremni. - Idemo.
Ti vodiš. - Jesi li dobro? - Hajde, matori.
Namče Bazar: 3750 metara. - Čovek mora videti vaše dozvole za penjanje.
Puno vam hvala. Vidimo se na povratku. - Hvala vama.
Sve OK? - Da. Kod tebe? - Da.
Hvala, Robe. - Zašta? - Znaš, za popust.
Radiš 3 posla, Dag. To je najmanje šta mogu učiniti.
Znam da nisi to trebao učiniti. Cenim to. - Samo da ovaj put dođemo do vrha.
Da? - Da.
Kako se osećaš, Bek? - Kao da nikad nećemo stići.
Hajde, druže. Možeš ti to. - Mislio sam da ću se brže prilagoditi.
Bićeš ti dobro.
Samo napred, čupavci.
Dakle... - Da.
Koliko si blizu došao? - Dosta blizu, ali...
Već sam zaostajao, bilo bi to jako teško. - Ja bih potrčao iz sve snage.
Sa tom se mišlju budim svakog dana. - Zašto onda nisi to učinio?
Jer sam ga ja okrenuo natrag.
Daleko od Južnog vrha, u onim uslovima ne bismo stigli na okret u 14h.
Svaka čast ako se popneš do vrha, Bek, ali plaćaš me da te vratim čitavog.
Upamti to.
Šta njega muči? - Jedan od onih Šerpasa je Tenzing. Doživeo je nezgodu.
Da? - Da. Pao je popravljajući merdevine na klizištu leda.
Nije bilo dobro, morao ga je spustiti dole.
Manastir Tengboče: 3867 metara.
Spomenik alpinistima Thok La: 4877 metara.
Južni bazni logor na Everestu: 5367 metara.
Čestitam! Svi ste uspeli! Dobrodošli u bazni logor!
Ove godine imamo UN ovde. HiMaks ekipa, Južnoafrikanci...
A ovde... Na najboljem mogućem mestu...
Bazni logor "Savetnika pustolovine". - Zdravo! Kako ste?
Dobrodošli. - Hvala.
Bravo! Jesi li dobro? - Da. Ti? - Sad sam dobro.
Za one koji je nisu upoznali, ovo je Helen Vilton, upravnica logora.
Biće vaša mama sledećih nekoliko nedelja.
Ona će rešiti sve vaše probleme.
Lepo je konačno vas sve lično upoznati.
Ang Dordži, dođi ovamo. Ovo je Ang Dordži.
On je vaš glavni vodič i Šerpas.
Zdravo, kako si? Pričaš engleski?
Bolje od tebe, gospodine Amerika.
Kladim se da se i penješ bolje nego ja, a? - Da.
Bio je na vrhu tri puta. - Čujem te, čujem te.
Imate čaja u šatoru - menzi, nakon što odložite vreće.
Malo niže je komunikacijski šator, tamo je šator za kuvanje, a tamo je VC.
U njemu duva promaja, ali upamtite da,
kad počne duvati vetar, imaćete isti pogled kao i Džordž Everest.
Za one koji ih još nisu koristili, označene su leva i desna
tako da ne možete pogrešiti. Jednostavno je. Prvo gurnete cipelu...
Neverovatno.
Nije li to gradonačelnik baznog logora? - Skot Fišer, g. Planinsko Ludilo.
Glavom i bradom. - Želiš nešto popiti?
Sedni, čoveče. Prilagodi se klimi.
Inače preferiram čaj, ali probajmo.
Hvala ti.
Ove godine je ludo ovde.
Znam. Neki glupi Novozelanđanin izmisli penjanje na Himalaju
i vidi šta se dogodi. - Da. Nije ti trebalo dugo da se ubaciš.
Čovek nekako mora zarađivati.
Vidim da si sredio klizište.
Da. Ove godine je tamo zeznuto. Rupe su prilično velike.
Stavio sam 4 ili 5 merdevina popreko. - Koristio si dobro uže?
Spremni? OK. Sada je oko 10:30, 7. Aprila.
Ja sam Sendi Hil Pitman za NBC Interaktiv Media
i službeno se nalazimo u baznom logoru Everest. - Ona je jedan od tvojih? - Da.
Neko mi je ukrao novinara pa sam morao nabaviti drugoga.
Mnogo je lepše nju slušati nego Džona Krakauera.
Samo da budemo načisto, nisam ti ukrao novinara. - U redu je.
Zvali su me iz časopisa "Autsajd"... Zvali su me...
Rekli su da žele... - U redu je. - Žele poslati novinara na brdo
pa su me pitali jesam li zainteresovan. Na kraju je on odlučio.
Kerol MekKenzi, doktorica. Počni, Kerol.
Zdravo, društvo. - Zdravo, Kerol. - Ćao.
Izvinite. - U redu je. Dakle... Rob, Harold i Majk
će vam svašta ispričati o alpinizmu, ali, sa medicinske tačke gledišta,
kod penjanja na vrh Everesta ključan je kiseonik. I nedostatak istog.
Kako biste imali najbolje šanse osvajanja vrha,
morate pripremiti svoje telo za retki vazduh tamo gore.
Sledećih mesec dana, pre konačnog uspona,
napravićemo 3 delomična aklimatizirajuća uspona,
uz vraćanje ovamo u bazni logor nakon svakog uspona.
Loša vest je da svaki uspon počinje i završava klizištem leda.
Žao mi je, ali ne možemo ih zaobići.
Svakog dana i noći kreće se na milione tona glečerskog leda.
Grebeni su veličine nebodera,
a pukotine toliko duboke da verovatno ni nemaju dna.
To nije mesto na kojem se želiš zadržavati, posebno kad zaprži sunce.
Krenućemo rano i završiti što je pre moguće.
Šerpas će ići napred i postavljati merdevine preko pukotina,
a uradili smo ih što sigurnijima.
Ali to ne znači da su potpuno sigurne. Na tom klizištu poginulo je 19 ljudi.
Drži se! Polako.
Jesi li dobro, Džone? - Jesi li dobro? - Dobro sam. - Polako.
Upamtite, mi smo ekipa i zato pazimo jedni na druge.
Logor 1: 5944 metara Čuvajte se hipotermije,
stvari poput nerazgovetnog govora i iracionalnog ponašanja.
Videla sam kako hipoksični alpinisti trgaju sa sebe odeću
na 8000m visine jer im je vruće.
Svi ste čuli za cerebralni edem ili oticanje mozga
do tačke gubitka motoričkih funkcija i eventualne smrti.
I plućni edem, gde vam se pluća pune tečnošću dok se ne utopite.
Jedini lek je da se brzo spustite s planine. - U redu je.
Ali nije ovde sve tako sivo.
Ja i moja ekipa smo tu kako bismo vam osigurali sigurno penjanje i spuštanje
i prilagodićete se na prirodan način. Zahvalimo se Kerol.
Ne morate. - Prvi put je ovde. - Bravo.
Bravo. 23. April.
Logor 2: 6492 metara Bravo.
Želi neko regulator kiseonika? Treba nekom crevo?
Samo napred. Kako ti ide, draga? - Dobro.
Dobro si? - Da. - Bravo.
U ovakvim situacijama moraš predahnuti,
staviti na 4 i trebao bi se osećati dobro. - Da, već osećam to.
Kako vam je išlo, momci? - Momentalna sreća.
Neverovatno. - Jako smo srećni.
Dag, jesi li dobro? Kad se vratimo u bazu,
želim da te Kerol pregleda. - Ma kakvi, dobro sam.
Onda mi napravi uslugu i lupi još jedan kiseonik. - Da? - Da.
Imaš ga dovoljno? - I previše. - Dobro.
Popij malo čaja. - Podigni majicu.
Hvala.
Duboko udahni.
Popij jednu ovu ujutro uz malo vode, pre doručka. - OK. Hvala.
Bek, ti si na redu. - Izvini. Navali.
Čitaj i plači. - Samo polako.
Možeš stati. U sjajnoj si formi, Bek. - Bogami jesam.
6 dana u nedelji u teretani su dovoljne. - Tvoja žena to sigurno obožava.
Da, obožava to. O, ne. Koji je danas datum?
25. April. - Ne! Ne...
Moram poslati poruku svojoj ženi. Smem li koristiti vaš faks?
Prvo pročitaj ovo, stiglo ti je sinoć.
Srećna godišnjica braka, Bek. Pič. - Bože...
Šta je? - Možeš li mi dati svoj satelitski telefon?
Ovo je stiglo sinoć. Je li hitno?
To ti košta 25 dolara po minuti. - U redu je. - Ne, mi častimo. - Ozbiljno?
Hvala. - Robe...
Bek? - Pič, ja sam. - Šta se dogodilo?
Ništa, dobro sam. - Gde si?
Trenutno sam u baznom kampu. - Zoveš me sa Everesta?
Da, zovem sa satelitskog telefona. - Bože moj, koliko će to koštati?
U čemu je problem? - Nema problema, Pič. Izvini, bili smo u Kampu 2
i zato ti juče nisam poslao faks.
Srećna godišnjica braka! - Mama!
Kako su klinci? - Dobro. - Pič?
Pusti me. - Bad je tu. Piše domaći ujutro, kao i obično.
Želiš ga pozdraviti? - Naravno da želim.
Čekaj malo. Reci zdravo. - Hej, tata. - Hej, druže. Fališ mi.
A Meg je prošli vikend bila na prvom sastanku. - Mama!
Opa. Stvarno? - Pusti me! - Pič...
Fališ mi, draga. - Mama? Mama.
Fale mi klinci...
Puno.
Moram odvesti klince u školu, pa moram ići.
Da. Penji se oprezno. Zdravoić.
Je li tata dobro? - Samo što on nikad ne zove.
On je... Mislim da se boji.
To! - Dođi, Bek, hajde!
Hajde, Bek. - Ne igraš. Ne penješ se.
Hajde, društvo. Bek Veders!
Hej, matori. Provaljuješ u zalihe? - Da, hoćete malo?
Ne. Pričekaću kad se popnemo na vrh. - Ne znam baš, Nil.
Popećemo se. Uzbuđen sam.
Nego, ja i Anatoli smo ovde kako bismo ti pomogli, znaš?
Previše je natecanja.
Ne treba nam takmičenje među ljudima.
Postoji takmičenje. Između svake osobe i ove planine.
Poslednju reč uvek ima planina.
Lice Lotsi: 7132 metara.
Ang Dordži! - Da! - Ostani tu, Bek.
Dolazim dole!
Ovo se ne događa, ljudi. Vratimo ga natrag.
Skloni ga s Lica i vrati u bazni logor! Okreni se!
Ang Dordži, dođi, idemo dole. - OK.
Moja ruka! - Stisni opet šaku. Nastavi je pomerati
kako bi krv cirkulirala.
Šta se događa, čoveče? - Još uvek čekamo Južnoafrikance.
I Ianu treba čitava večnost.
Iane, nisi platio ove merdevine. - Da, da, tvoj novac za zabavu s jakom dolazi.
Ti to ozbiljno? - Hajde, požuri.
Koliko ga dugo čekate? - Dobrih 45 minuta. - Baš je hladno. - Da.
Peče, a? - Da. - Robe, moramo ga prebaciti preko! - Radimo na tome.
Smrznuće se! - Spreman? - Da.
Pošalji ga preko, druže. - U redu!
Dobro ti ide, Bek. Dobro ti ide.
Tako. - Glavu gore, druže.
Upomoć! - Bek, jesi li dobro?
Hoće li merdevine izdržati dvojicu? - Hoće. Idem po uže. Osiguraću ga!
Ostani tamo gde jesi! - Ne mogu se popeti! - Dolazim po tebe.
Dobro, Bek. Dobro si. Odveži to, moraš mene zavezati.
Dođi po mene! - Za sidrište. - Može!
Idemo. Dolazim po tebe, Bek. Evo me, druže.
Lepo i polako. - Ne osećam ruke! - Dobro ti ide.
Pomogni mi!
Ostani tu gde jesi. Tu sam. - Ne mogu se popeti!
Jesi li dobro? - Nema zagarantovanog penjanja na vrh. Kapiram!
Poginuću čekajući u redu! Kao da sam u prokletom Konzumu!
Neću dok sam ti platio 65,000$! A sad me skini odavde!
Tako je. Stavljaj nogu po nogu.
Hvala što ste došli.
Ove godine je bazni logor prepun, tako da...
Mislim da bismo svi imali koristi ako se udružimo
i smislimo nekakav plan ili raspored. - Misliš na rotaciju? - Da.
Na Everestu. Svi znaju da je Everest za tebe biznis, ali ti se sigurno šališ!
Otkud tebi pravo da nam naređuješ kad se smemo penjati a kad ne?
Ne naređujem vam, nego vas pitam. Znamo kad svi planiraju stići na vrh...
Znate da možemo izbeći haos koji se danas dogodio na klizištu.
"Savetnici pustolovine" ciljaju na 10. Maj. - I mi.
I mi isto. - 10. Maj.
Krkljanac Hilarijevoj stepenici. - Tako je, to i želim reći.
Ovo je bezveze. Penjaćemo se na vrh kad budemo hteli.
Dobro? I ne treba mi tvoja dozvola za penjanje po planini.
Jesi li video koliko je ljudi u baznom kampu ove godine? - Ovde smo gotovi.
Ma dajte, momci. - Čoveče!
Uđi, čoveče. - Ćao.
Popi nešto, Robe. - Da, popi nešto. Na zdorovje.
Nostrovia! - Nostrovia! - Možemo li popričati? - Da.
Malo si savijen, a? - Znam, ali samo malo.
Muči me proliv. - Ne znam od čega!
Šta ima, Roberto?
Ne sviđaju mi se face ljudi na užetu.
Upašćemo u nevolje čim prođemo Logor 3.
Želiš se popeti na vrh, je l' da? - Da. - I ja isto.
Hoćeš reći da bismo se trebali udružiti? - Da.
Čoveče...
Ne znam, čoveče. Imamo drugačije stilove.
Uz sve dužno poštovanje, ti si držač za ruke. Najbolji, ali...
Smatram da, ako se ne možeš sam popeti,
ne bi ni trebao biti na planini. - Ti vodiš svoju ekipu, ja svoju.
Samo predlažem da sarađujemo, a ne da budemo suparnici.
Na vrh ćemo se popeti samo ako budemo sarađivali.
Posebno što se osiguravanja užeta tiče. To ti mora imati smisla.
Zašto ne? - Da? - Da, ima mi smisla.
Onda dobro. To je bilo sve. - U redu.
Ko će voditi kad stignemo gore?
Robe, ako pristanem, hoćemo li to napraviti?
Moramo sarađivati s Angom Dordžijem, jer sad radimo zajedno.
Samo želi reći da ako obojica...
Ang Dordži. Ovde smo svi profesionalci.
Radićemo zajedno i obaviti posao. Da? - Da.
Planiramo spremiti 8 boca kiseonika iznad Južnog vrha.
Ja ne koristim kiseonik. - Kako to misliš?
Uopšte ne koristiš kiseonik? - Ma daj, znaš da ga želiš.
Njegovom Engleski vazduh mi ne treba. - Da, ali ove godine si Skotov vodič.
U tvojim rukama su ljudski životi. To ti je posao.
Nikad nisam niću ga ikad koristiti. Veći je problem ako ga potrošiš.
Staviću još boca kiseonika tamo gore. - To bi bilo dobro.
A vi, momci, da budemo načisto, ili koristite kiseonik ili nećete raditi za mene.
Ne moraš me to ni pitati.
Već sam ostajao bez kiseonika. Ne mora mi se to dogoditi s klijentima.
Dalje imamo fiksirano uže. Posebno iznad Lica Lotsi.
Trebamo novo fiksirano uže. I za Severoistočni greben. - Da.
Moja ideja je bila da zajedno fiksiramo uže, da podelimo dužnosti.
Zvuči dobro. - Ti i Lopsang se dogovorite ko će šta fiksirati i gde.
Samo najnužnije! Neću vam govoriti šta da spakujete, ali budite brutalni.
1 pinta tu dole je kao 10 tamo gore. Lagano i brzo. Lagano i brzo.
I samo tako si ubio moj kapućino na vrhu.
Brže, brže! Trči! - Ta kamera je totalno gej.
5. Maj Ova nedelja će biti teška.
Ali biće to najbolji petak u vašim životima. Šta ono radimo u čamcu?
Penjemo se na vrh!
Sad sve zavisi o meni, zar ne? - Da. - Uzimam 3.
Od Džen je. - Ne smeš mi gledati karte. - Znao sam da će biti devojčica.
Ne mogu verovati. Devojčica je!
To! - Super! - Bravo, ti!
Znao sam da jeste. Hvala. Hvala, Dag. - Živeo, druže.
Kad joj je termin? - Sredina jula. Čim se vratim.
Ne možeš sad otići. - Da, istina. - Robe? - Da?
Džen ne smeta što si ovde? - Krakauerov mač je pušten s lanca.
U redu je. Džen je alpinistkinja, Džone. Shvata ona to. - Ma da? - Tako je, Helen.
Sad ti, Dag. Šta je sa tvojom ženom? - Ona se slaže s tim još od razvoda.
Od tada se slaže sa svim. - Izvini, druže.
Ne, ne. Pitao sam, jer mi je Pič rekla,
"Ako se popneš na samo još jednu planinu, razvešću se od tebe".
I onda si rezervisao ovo putovanje.
Ne, ne. Najgore od svega je da sam joj zaboravio reći.
Ne! - Zaboravio sam joj reći. Stvarno.
U redu. Ovde je sve na stolu. Boli, opasno je...
Uništava veze. Sve vas to košta jedno malo bogatstvo.
Ima li i negativnih aspekata? - Moram pitati. Znate da moram.
Zašto? - Zašto?
Zato jer postoji!
Zato! Hvala, g. Malori. - Ma dajte, ljudi, ozbiljan sam.
Jasuko. Zašto se penješ na Everest?
47 mi je godina. Popela sam se na 6 od 7 vrhova.
Tako da se sad, naravno, moram popeti i na sedmi. - To nije odgovor.
Zašto uopšte na neki vrh? - Pa, ja... - Dag.
Zašto? - Hajde, ispričaj mu o klincima. - Šta?
Ispričaj mu o klincima. - Da. - Imaš klince?
Da, imam klince, ali...
Već sam vam ispričao o njihovoj osnovnoj školi
i o tome kako sam tamo razgovarao s klincima,
kako su skupili deo novca za moj dolazak ovamo,
dali su mi zastavu da je postavim na vrhu, pa sam mislio da će možda
videti da i običan tip može slediti nemoguće snove.
Možda budu inspirisani da učine to isto.
Ja se penjem na Mont Everest jer mogu.
Jer moći se popeti tako visoko i videti lepotu koju niko drugi neće videti,
bio bi zločin ne popeti se. - Bravo, Dagi.
Evo ti odgovora. - Sviđa mi se.
Halo? - Jesam li te probudio?
Nisi. - Jesam, lažljivice.
Dobro si? - Da. Dobro sam. Bolje sam. Sad sam bolje.
Fališ mi. Sutra krećemo na poslednji uspon.
Dakle, stižete na vrh u petak? - Da. 10-oga.
To je tvoj srećan dan. - Da. - Kakvo je vreme?
Dobro. Da, mislim da ćemo imati dobru priliku.
Dakle... Devojčica je. - Da.
Jesi li bila kod lekara? Jesi li uradila ultrazvuk?
Jesi li je videla? - Da, dobro smo.
I? Hajde, kako izgleda? - Znaš... Plava kosa, lepi osmeh.
Savršena visina i težina. Biće sjajna alpinistkinja.
Ona je već tu, Robe.
Ti i ja... - I mali medo, ha?
A jednoga ćemo dana ti, ja
i naša mala Sara otići zajedno na penjanje. - Sara?
Da. Šta misliš? - Nema šanse. - Ma daj!
Ne! - Molim te, razmisli o tome. - Ne.
Još si tu? - Naravno da jesam.
Volim te. - I ja tebe volim.
Lepo spavaj, ljubavi. - U redu, ćao.
Logor 1: 5943 metara Polako. Bićeš dobro.
Odvešću te niz brdo. - Nil, jesi li dobro?
Ne izgleda dobro.
Moram ga vratiti dole. - Ne možeš dobiti Skota preko radio stanice?
Ne mogu, mislim da je on ispred nas.
Ne smemo predugo buljiti u vrh. - Još smo daleko, matori.
Glavu dole, korak po korak. - Važi, šefe.
Jesi video Dejla? - Jesam, i nije izgledao baš najbolje, ali...
Čini se da je Nil rešio situaciju. Probao sam te dobiti preko radia.
Šališ se? - Ne. - Izgleda da ne radi, a?
Vraćam se u Logor 1.
Ako se neće osećati dobro, vratiću ga u bazni logor i krenuti nazad.
Vi ste dobro? - Da. Ne može biti daleko ispred tebe, druže.
Da. Vratiću se dole za upola manje vremena.
Uhvatiću te! Uhvatiću te!
Logor 2: 6492 metara Hvala, matori.
Rob zove Gaja. Čuješ li me, druže?
Mont Pumori, 8km zapadno od Everesta.
Da, tu sam. - Lepo je čuti te. Gde si?
Logor 1, Pumori. - Da?
Tu si! Mislim da si na pogrešnoj planini.
Ne mogu razgovarati, odlazimo.
U redu, druže. Čuvaj se tamo na dečijem igralištu.
Ja se vraćam pravoj stvari. - Ne brini, Robe. Ja ću paziti na tebe.
Rob!
Harolde, jesi li dobro?
Jeste li svi dobro? - Dobro smo!
Dođi, sedni. - Dobro sam.
Pogledaj me! - Dobro sam.
Pogledaj me, Harolde! - Lepo ti kažem da sam dobro.
Dobro sam.
Hvala ti. - Da mi to više nikad nisi učinio.
Robe, žao mi je. - U redu je, druže.
Spustiću se do Frenka. - Dobro.
Logor 3: 7315 metara Sedni. Dajmo mu kiseonik.
Bravo zove Skota Fišera. Planinsko ludilo, čuješ li me?
Hej, matori. Skot ovde. Vratio sam se do baznog logora, sad sam opet u Logoru 1.
Sutra ću vas dostići. - Nećeš se prvo jedan dan odmoriti?
Skote, zvučiš izmučeno. Uzmi dodatni dan odmora.
Nema šanse. Pa da propustim zabavu?
U jednom danu ima puno uspona i padova, čak i za tebe. - Znaš kako se kaže...
Nije stvar u visini već u stavu.
Sigurno ćeš biti dobro? Skote? - Biću dobro.
Upravo ubrizgavam deksametazon. - Samo se nemoj preforsirati.
Dobro? Odjavljujem se.
Robe, upravo sam bila kod Malsa da proverim vremenske uslove.
Brzo se kreće. Lagano je promenila smer
i još uvek može krenuti prema severu, ali u suprotnom
pogodiće nas 11. Bar mislim.
To je vremenska prognoza. Planina ima svoje vlastito vreme.
Držimo je na oku. - Naravno. Samo vas obaveštavam.
Cenim to, Helen.
Zašto ovo radimo sami sebi?
Ovo je ludo.
Ovo nisam rekao Krakaueru. Kad nas je pitao zašto se penjemo na Everest.
Kad sam kući...
Svuda me prati crni oblak.
Nešto poput depresije. Kad sam ovde...
Na planini, na bilo kojoj planini...
Kao da je lek. Kao da sam ponovo rođen.
Sad si srećan? - Sad se počinjem pitati.
Ovo je patnja, matori. Ovo je patnja.
Da. Pati još nekoliko dana.
Do kraja svog života bićeš tip koji se popeo na vrh Everesta.
Samo se nadam da ću uspeti. - Da.
Nadam se da ću uspeti popeti se i vratiti se kući.
Šta ti misliš, Majk?
Izgleda prilično dobro. Na visini je malo vetrovito.
Ako se vetar pojača, uvek se možemo vratiti. - Tačno. - Ti odlučuješ, Robe.
Pokrenimo sve.
Logor 4: 7951 metara.
Jesi li dobro? - Nije dobro!
Nadam se da će se smiriti nakon sumraka. Ponekad bude tako.
Ne sviđa mi se ovo. - Ne idemo ako se vetar ne smiri.
Pričam sa Skotom kad dođe ovamo. - OK.
Skot! - Anatoli, ovamo.
Anatoli, gde je Rob? Gde su oni? - Je li se spustio dole? - Nije.
Gde je Rob? Šta radi Robova ekipa?
Rob želi videti hoće li oluja proći. Čekaćemo.
Mi čekamo. - OK.
Petak, 10. Maj.
Društvo, izađite i pogledajte.
Barem nas neko tamo gore voli. - Super.
Gde je nestala oluja? - Upravo tako.
Ludilo. - Spremni za pokret?
Ljudi, imamo priliku.
Ne znamo koliko će ovo potrajati, ali ćemo pokušati.
Budite spremni za pola sata. U 14h se okrećemo. Idemo do vrha.
Znači, danas je taj dan? - Da.
Sad ili nikad.
Čoveče...
Južnoafrikanci su zapeli u Logoru 3. Nisu stigli do Logora 4.
Valjda ih je zahvatila oluja. - Možda je ranije prošla.
Nas je tukla čitavu noć.
Ali to nije bilo ništa, apsolutno ništa. Definitivno vredi probati.
Javiću svima preko radia. Ima li poruka?
Da, zvrcni Džen, reci joj da krećemo.
Helen, nazvaću te kad stignemo na vrh za 12 sati. Okret je u 14h.
Srećno svima. - Hvala, Helen. Zdravo!
Vidimo se gore. - Polako, Skot. - Ajmo!
Malo ću odspavati i dolazim za vama.
Vidimo se na vrhu. - Daj pet, Pitmanice. - Odmori se.
Vidimo se tamo. - Imaš užad za Hilarijevu stepenicu? - Da.
Balkon: 8412 metara.
Možemo li ubrzati?
Nema šanse da ovde ubrzamo. Preteško je. Ovo bi moglo potrajati.
Gubimo vreme.
Bek, šta je bilo?
Ne znam.
Pre nekoliko godina sam operisao oči. Možda je to u pitanju, ne znam.
OK. Ljudi, idite ispred nas. Bek, sedni.
Bek. Pogledaj me.
Moram te poslati dole sa nekim.
Ne želim ići dole, Robe. - Moraš ići dole. - Ne želim dole!
Bek, slušaj me. Možeš čekati ovde pola sata. Bek, slušaj me!
Ako se budeš osećao bolje, stani u red i nastavi da se penješ.
Ako se ne budeš osećao bolje, žao mi je. Gotovo je.
Šerpas će prebaciti višak kiseonika na južnu strani.
Poslaću jednog od njih dole po tebe. Jasno? Da?
U redu, druže.
Sendi, želiš ići dole?
Molim? Ne, nema šanse. Lopsang, uspeću doći do vrha.
Razumeš li? - OK. - Ne vraćam se.
Jugoistočni greben.
Gde je užad? - Nema užadi! Nema užadi!
Trebalo je biti fiksirano. Imaš li užadi u rancu?
Lopsang ima užad. On nije ovde. - Nema užadi? - Ne.
U redu. Nil! - Gaj zove Roba. Imamo problem ovde, druže.
Nema fiksiranog užeta iznad pukotine prema Hilari stepenicama. Odjava!
Gde su Ang Dordži i Lopsang? - Ang Dordži je tu, ali Lopsanga nema.
Ja, Nil i Anatoli ćemo morati postaviti novo. - Onda dobro.
Dobro. - Učinimo to.
Šta se događa? - Nema fiksiranog užeta. - Molim?
Tako. Korak po korak, Dag.
Hajde, Dagi. Duboko diši. - Ne mogu. - Samo nastavi.
Duboko diši. Drži se.
Možeš ti to, Dagi. Znam da možeš, druže.
Ne želim da se ovamo vraćaš treći put.
Džon. Vraćaš se dole?
Došlo je do zastoja. Iznad Južnog vrha nema fiksirane užadi. - Znam.
Ali rešavamo situaciju. - Od čekanja mi je ponestalo snage.
Hladno mi je. Žao mi je, Robe. - Odluka je tvoja.
Ne želim tamo gore ostati bez kiseonika. Žao mi je, Robe.
Imamo poteškoće. Lu, Stjuart i Džon Taski su se upravo okrenuli.
Malo ispod Južnog vrha. - Kakvi su uslovi? - Hladno je i vetrovito.
Javljaj mi sve, Robe. - OK, Helen. Hvala, ćao.
Nadam se da ovo neće biti još jedna godina bez ijednog klijenta na vrhu.
Ako se brzo ne pokrenu, neće imati vremena, zar ne?
Da. I šta će Džon napisati u vezi toga u svom članku?
Hilarijeva stepenica: 8760 metara. - Ovde Rob! Gaj!
Upravo smo ostali bez Lua, Stjuarta i Džona Taskia.
Šta se događa? Gde je zapelo? - Da, druže, mi...
Poslali smo Anatolija i Nila na vrh Stepenica da fiksiraju užad.
Mi smo na dnu Stepenica, prijem!
Kako ide Dagu? - Iza mene je. Ostavio sam ga da ide napred.
Da, sad te vidim. Da, to sam ja. Ubrzajmo ovo...
Što je brže moguće, prijem.
Počećemo prebacivati ljude gore čim dobijemo znak da je sve čisto.
Rob zove bazu. Čuješ li me, Helen? - Jesi li dobro? - Baza čuje Roba.
Je l' ti se javio Skot? Jel neko uspeo saznati gde je?
Zdravo, matori! - Gde si? Na Hilarijevoj stepenici imamo problem.
Zaostajem više od sat vremena. - Opusti se.
Svi samo sede i troše kiseonik. Dolazi ovamo što pre.
Bože. Jesi li dobro, Bek? - Da.
Imam mali problem sa očima. Vi se vraćate?
Na Hilarijevoj stepenici ima problem. Tamo je ludo. Siđi sa nama.
Ne mogu. Obećao sam Robu da ću ga pričekati. - Ti odlučuješ. - Dobro sam.
Vidimo se dole. - Nil! Endi!
U redu, Anatoli. Gotov sam.
Sigurno je za penjanje. - Idemo gore.
Majk? - Šta je? - Imaš li nešto protiv ako krenem prvi? - Zašto?
Ponestaje mi kiseonika. - Rob, Majk ovde.
Sa ove strane nam je javljeno da možemo dalje.
Ostajem ovde sa Jasuko dok ne prođe linija.
Ja ostajem ovde dok ne ugledam Daga. Prijem!
Uspeli smo!
Jasuko!
Sedam. - Sedam. - 7 vrhova. - 7 vrhova.
Dođi ovamo. Tako sam ponosan na tebe, Jasuko. Vrlo ponosan.
Hvala ti. Arigato! Arigato!
Rob zove bazu!
Rob, ovde Helen. Gde si? - Na vrhu Everesta. Uspeli smo!
To! - Uspeli su. - Potvrdi da nas čuješ!
Čujemo te jasno i glasno. Prelepo je čuti tvoj glas tu gore.
Sa kim si, Robe? - Trenutno sam sa Majkom i Jasuko.
Bravo, matori. - Robe, vidimo se. Hvala ti.
Džon je već bio ovde i otišao. Dag upravo dolazi preko horizonta.
A Bek? - Bek je imao problem sa vidom.
Na Jugoistočnom grebenu, na Balkonu, čekao je prve ljude koji će se spuštati.
Predpostavljam da ćete odmah krenuti nazad?
Krećemo za nekoliko minuta. Čim ugledam Daga vraćamo se dole.
Razumem. To je sjajno, Robe. Svi držimo fige Dagu.
Odjavljujem se, Helen.
Čestitam. - Nema na čemu. Da, momče, uspeo si.
Izgledaš grozno. - Nije mi baš najbolje.
Jesi video Daga? - Da. Jako, jako zaostaje, matori.
Roberto, gde je ostatak tvojih ljudi?
Jer sam prilično siguran da je cela moja ekipa uspela.
Video sam ih. - Ne brini, neću reći Krakaueru.
Bravo, matori. Posramio si me. Ove godine ti to moram priznati.
Skot, ne izgledaš baš najbolje. Lopsang! - Da?
Dođi, druže. Vratimo ga dole.
U redu. Idemo.
Harolde, što to radiš? - Pokušavam sortirati kiseonik.
Ne mogu naći pune boce. - Ima ih, video sam ih na putu prema gore.
Ne. - Mislim da bi trebao još jedanput proveriti.
Ne. Upravo jesam, nisu pune. - Harolde, slušaj me, video sam...
Majk, proverio sam dvaput! - U redu, matori.
Idem dole.
Dag, Dag! Gotovo je, druže. - Ne.
Žao mi je. Ne, ne, ne, Dag. Zakasnio si.
Vi samo nastavite, stići ću vas. Dag, slušaj me.
Prekasno je, gotovo je. - Nije!. - Slušaj me, žao mi je,
ali moram te okrenuti.
Mogu ja to. Tako je blizu, čoveče. Tako je blizu.
Ne vraćam se sledeće godine. Ovo mi je poslednja prilika.
Moraš me pustiti da napravim ovo. Pusti me da napravim ovo.
U redu. - Molim te, Robe. - Učinimo to. Završimo ovo.
Idemo. - Hvala ti, čoveče.
Ajmo, Dag.
Bek? Jesi li dobro? - Ko je to?
Džon. - Ne vidim baš dobro. Smrzavam se.
Majk je iza mene. Sa Jasukom je.
Bićeš dobro. Majk je odmah iza mene. Jesi li dobro?
Vidimo se dole.
Evo je. Još 10 koraka, druže.
Kopaj duboko, Dag. Kopaj duboko. Tako...
Tako!
Uspeo si!
Uspeo si. - Da. Zbog tebe, matori.
Gaj zove Roba. Čuješ li me, druže?
Gaj zove Roba. Čuješ li me?
Za klince iz škole.
Drži se, Dag. Hajde.
Polako. Daj, ja ću.
Bože...
Hajde, diži se. - Treba mi još kiseonika!
Ne, Dag. Ne možeš dobiti još kiseonika. Moramo se spustiti do Južnog vrha!
Gaj zove bazni logor. Čuješ li me, Helen? - Gaj, ovde Helen. Kako ide?
Dobro sam. Imam dobar pogled na vrh i..
Gore ima još alpinista. Nisu jedni od naših, zar ne?
Imamo troje gore koji su na povratku. - Šta rade tamo tako kasno?
U 14h su se trebali okrenuti i već su prekardašili.
Iz doline se podiže oblak i to veliki.
Hvala. Odmah ću ih zvati, Gaj.
Robe, javi se. Ovde Helen.
Polako, polako, Dagi! Tako! Tako!
Dobro ti ide. Iza ugla! Tako...
Robe, jesi li to ti? - Bek?
Majk je. Šta radiš ovde? - Ništa ne vidim, loše je.
Momci, dobro ste? - Imamo problem sa Bekom.
Majk, ponestaje nam kiseonika, moramo krenuti.
Moraš ustati. Tako...
Imam te! Dobro si.
Hajde, Dag!
Hladno mi je.
Majk, Harold, Ang Dordži, prikočite! Imamo problem.
Nemamo više kiseonika, Dag. Moramo krenuti dalje.
Majk, Harold, čujete li me? Neko se mora vratiti sa kiseonikom.
Bilo ko, preklinjem vas!
Hajde!
Harolde, čuješ li me? Vidi li neko Anga Dordžija?
Ang Dordži je upravo prošao pokraj mene na putu prema dole. Ide dole!
Možeš li ga zaustaviti i okrenuti ga? Neko se mora vratiti gore, smesta!
Ang Dordži! Ang Dordži!
Bazni logor, čujete li me? - Ovde Helen. Reci.
Helen, molim te! Treba mi flaša kiseonika na vrhu Hilarijevih stepenica.
Ne mogu ga spustiti bez toga. Stvarno sam umoran.
Razumem. Treba ti flaša kiseonika na dnu Hilarijevih stepenica.
Šaljemo ti je što je pre moguće. - Na vrhu! Na vrhu.
Poslednje što sam rekao Angu Dordžiju je bilo da donese 2 boce kiseonika
do Južnog vrha. - Da... Primljeno, Robe.
Momci, na Južnom vrhu ima kiseonika, zar ne? - Nema! Harold ovde.
Na Južnom vrhu nema kiseonika!
Ponavljam, nema kiseonika! - Ang Dordži je tamo ostavio 4 boce, Harolde.
Harold, gde si?
Čuješ li me, Harolde?
Harolde, čuješ li me?
Mislim da će mi trebati oko pola sata da se vratim do južnog vrha.
U redu. Dolazim.
Ako nemaš kiseonika, nemoj dolaziti gore. Mi idemo dalje.
Dolazim gore ka tebi, Robe. - Dag, hajde, druže, hajde!
Robe, ovde bazni logor. - Čujem te, Kerol.
Robe, možeš li se spustiti? - Kerol, nismo još došli do te tačke.
Robe, možeš li nam reći sa kim si? - Sa Dagom.
Obojica slušamo. Hajde, Dagi. Još jedan napor.
Robe, u kakvom je Dag stanju svesti? - Vrlo je slab.
Kolabirao je nakon što je ostao bez kiseonika.
U redu. Daj mu 8 miligrama deksametazona.
Znači 2 tablete, Robe. - Gaj zove Roba.
Reci, Gaj. Slušam te. - Robe, predlažem ti da se spustiš.
Gore nisi ni od kakve koristi. Možemo poslati nekoga da pomogne Dagu,
ali ti se moraš spustiti, razumeš?
Ma daj, druže, igramo se sa nečijim životom.
Nema šanse da ostavim Daga.
Moramo se nastaviti kretati, prijatelju. U nevolji smo.
Helen će trebati pomoć tako da ću se pokušati vratiti.
U redu. Nastavite.
Skot. Skot! Jesi li dobro?
Lopsang... Lopsang...
Gotov sam, druže. Gotov sam.
Ti idi... Pošalji Anatolija.
Pošalji nazad Anatolija.
U redu. - Idi!
Poslaću nazad Anatolija.
Idemo. - Vrati se dole. - Ne, druže.
Neću te ostaviti, Dag. Hajde. - Moram se odmoriti.
Ne, Dag! Hajde! Trebam mi dobrih 10 minuta! Hajde!
Pusti me, molim te. - Dođavola! Na dnu Stepenica smo.
Ovu nogu. Ovu nogu, Duvi, hajde. Hajde.
Tako!
O, ne. O, ne.
Drži to! Drži to! Hajde! Uzmi stolice!
Ne, ne... Hajde, Dagi! Idemo! Požuri!
Dag! Idemo do Južnog vrha po kiseonik!
Moram pronaći kiseonik! Ali ti moraš ostati ovde!
Ostani ovde! Ne mrdaj, vratiću se!
Stanite! Idete u pogrešnom smeru!
Okrenite se!
Polako!
Harolde!
Harolde? - Imam kiseonika!
Evo! Našao sam poluprazne boce!
Gde je Dag? - Daga nema više.
Molim? - Nema ga više!
Hajde!
Logor 4 je u onom smeru! - Ustajte! - Idemo!
Hajde! Bek!
Idem po pomoć!
To! Nil!
Anatoli! - Gde su ostali? - Još su uvek tamo negde.
Džone! Treba mi pomoć! - Molim?
Izlazi napolje! Treba mi pomoć! - Ne mogu. Ne vidim, Anatoli.
Imam snežno slepilo. Bek... Dag...
Treba im pomoć. Još su uvek tamo napolje.
Idem ih pronaći! Vi ostanite ovde!
Bravo.
Anatoli!
Možeš li hodati? - Ne mogu!
Vratiću se! - Ja ću ostati!
Daj mi to. - Ne ide, smrznuto je! - Uzmi ovo.
Rukavice! - Žao mi je!
Hajde, druže. Hajde!
Hvala ti što se vratio.
Bazni logor ovde. - Helen, Džen je.
Zašto me niko ne zove?
Pogodila ih je oluja, Džen. Stvarno je loše.
Gde je on? - Ne znamo tačno. Ali u 4 je još uvek bio na vrhu.
O, ne. Može li se spustiti? - Rob se može, ali Dag ne može.
Gore je zapelo barem 13 ljudi, a oluja se pogoršava.
Pošalji gore Anga Dordžija. On će ih vratiti dole.
Razumeš li me? - Helen, daj mi novosti! - Pošalji gore Anga Dordžija.
Džen, otići ćemo po njega. I nazvaću te čim mi se javi.
Čim mi se javi. - Hvala, Helen. - Dobro? - U redu.
Gde je on? - Gaj, nije mi se javio. - Ja ću probati. - Pokušavala sam.
Gaj... - Čekaj malo. Rob, Gaj ovde. Gde si?
Gaj, radim to poslednja 2 sata. - Dobro, dobro. Rob, Gaj ovde.
Čuvaj snagu. Kad vidiš priliku, kreni. Znaš proceduru.
Gaj, imamo zalihu kiseonika na Južnom sedlu.
Može je uzeti kome treba. - To se traži, hvala.
Faustova ekipa će krenuti gore tražiti čoveka čim budu mogli.
Svi koji će ići kreću u zoru. Tako je, Dejvide.
Idi reci Edu šta se događa, ja dolazim za vama. - Logor 4, javi se.
Robe, čuješ li me?
Dejvid Brišis ima zalihu kiseonika na Južnom sedlu koju smemo koristiti.
U redu, druže, skupljamo ekipu i dolazimo po tebe.
Gorim...
Ne. Ne! Jasuko!
Endi!
Hajde!
Subota, 11. Maj Robe, reci nešto, molim te. Javi se.
Javi se, druže, molim te.
Ima li vesti o ostalima?
Anatoli je sinoć uspeo vratiti 3 alpinista sa Južnog sedla, ali...
Bek i Jasuko su još uvek tamo negde.
Žele krenuti u potragu, ali svi koji su bili tamo gore su iscrpljeni.
Bazo... - Robe, jesi li to ti? Gde si? Šaljemo ljude po tebe.
Robe, bazni logor ovde.
Ne mogu se više micati! - Hej, druže. Znam, znam.
Moraš se nastaviti kretati. - Šake...
Ne osećam ruke, smrznute su.
Imam leda u očima. Imam leda u masci.
To je dobro. Moraš osposobiti masku. Izaći će sunce i...
Zagrejaćeš se i nastavićeš se kretati. - Gaj! - Da?
Gaj! Harold je bio ovde. Kuda je nestao?
Robe, je li Dag sa tobom?
Daga... Daga nema više.
Harolda nema više.
Trebaće mi mala pomoć. - U redu. Robe, moraš se spustiti dole.
Gde si?
Gaj, nalazim se na onoj maloj...
Na onoj maloj padini ispod Južnog vrha. - U redu, možeš ti to.
Moraš se izvući iz te padine i otklizati se ostatak puta.
Gaj, pošalji momke. Trebaće malu pomoć.
Gore ti dolaze Šerpasi sa kiseonikom. Moraš se spustiti dole, druže.
Dođi dole.
Robe?
Možeš li prespojiti Džen? - Prema Robu? - Prespoji je.
Probajmo. Stavi satelitski telefon do radia.
Ako ga neko može motivisati da se pokrene, onda je to Džen.
Gaj zove Roba. Gaj zove Roba.
Čuješ li me?
Robe, jesi li tu? - Sad ga čujemo.
Rob, Helen ovde.
Slušam. - Robe, imam Džen na liniji.
Moju Džen? - Da. Evo je.
Džen, na redu si. - Zdravo, dragi, kako si?
Zdravo, ljubavi. Malo mi je...
Malo mi je hladno. Ali dobro sam.
Znam da ti je hladno. Ali uskoro ćete zagrejati sunce.
Dragi, moraš se pokrenuti. Moraš se spustiti dole.
Moje šake...
Smrznute.
Stopala su mi smrznuta.
Šaljemo ti gore ljude sa čajem i kiseonikom,
ali moraš se pokrenuti. Čuješ li me? Moraš pokrenuti cirkulaciju.
U redu, ljubavi. - Učini to. Smesta to učini!
Volim te. Odjavljujem se.
Hajde, Robe.
Ne možemo ih nositi. To nije moguće.
On je dobro. Trebaće nam sva snaga...
Samo da sebe vratimo dole.
Dođavola.
Helen, Majk ovde. Čuješ li me? - Reci, Majk. Šta imaš?
Jasuko i Bek se nisu uspeli vratiti u logor.
U redu, Majk, hvala ti što si nam javio.
Meg.
Bad.
Helen, bazni logor! Helen, bazni logor!
Ang Dordži, Helen ovde. - Moramo se vratiti!
Opet dolazi jaka oluja. - Ti odlučuješ, Ang Dordži. - Žao mi je.
Probaćemo ponovo kad prođe oluja. Ostavićemo ovde kiseonik i čaj.
Žao mi je.
Moramo reći Robu da neće doći.
Hej, Robe. Gaj ovde. - Gaj....
Ne mogu da prestanem da se tresem, Gaj.
Momci su naleteli na jak vetar
i najbolja šansa ti je da se spustiš niže.
Čekaj da razmislim.
Mislim da se mogu ovde zadržati još jednu noć.
Krećemo po tebe što pre.
Helen? - Da?
Da, još je tamo. Malo ispod Južnog vrha.
Ima kiseonika, ali je boca začepljena ledom.
Ne znamo je li je uspeo osloboditi.
Je li neko sa njim? - Nije.
Nije. - Morate ga vratiti dole pre mraka. Neće preživeti još jednu noć.
Znamo. Ali vratila se jaka oluja.
Niko ne može večeras do njega. Pokušali smo.
Kao da je na Mesecu.
Možeš li me opet spojiti sa njim? - Naravno.
Gaj, zovi Roba.
Zdravo, Robe. Gaj ovde. Imam Džen za tebe.
Čekaj malo. Daj mi sekundu.
U redu.
Zdravo, zlato. Kako si?
Mislim na tebe.
Molim te, reci: "Dobro sam".
Jel ti toplo, ljubavi? - Možda imam lagane ozebline.
Jedva čekam da ti pomognem da ozdraviš.
Čekam da se vratiš kući.
Kako je Sara? - Sara?
Da. - Sara je dobro.
Hoćeš li joj dati to ime, meni za ljubav? - Hoću.
Mislim da neću imati priliku upoznati je.
Tako mi je žao.
Nemoj to govoriti.
Ako se neko može izvući, onda si to ti. Sećaš se?
Volim te. Molim te, nemoj previše brinuti.
Zbogom, ljubavi.
Volim te, Robe.
Volim te.
Bek?
Helen, Majk ovde. Helen, čuješ li me?
Majk, javi se. - Bek je još uvek živ.
Sam je ušetao u logor.
Moram ga odvesti u logor 1. - Hvala, Majk.
Ne znamo kako, ali još je uvek živ. Stvar je u tome
da ga ne možemo spustiti niz klizište. - Ja ću ga spustiti.
Ja ću ga spustiti. Šta nam treba? Helikopter, je l' da?
Da, ali helikopter ne može tako visoko jer je vazduh redak.
Trebamo pokušati, ali to je jedno opako spašavanje. I u lošem je stanju...
Ne bih htela da se uzalud nadaš.
Korak po korak.
Moraš se nastaviti kretati. - Umoran sam. - Znam. Znam da jesi. Hajde!
Polako i sigurno. Hajde, nastavi se kretati.
Treba mi broj američke ambasade u Kathmandu, u Nepalu.
Da, u Nepalu. - Ambasadora, molim. Ne, ne mogu čekati. - Vi mene slušajte!
Kao što ste videli na vestima, moj muž je već jedanput umro.
Verujte mi, ako umre i drugi put, to neće dobro izgledati na CNN-U.
Tako, druže. Tako je...
Logor 2.
Kako si? - Znaš već, treći amandman.
Jel ti dovoljno toplo? - Još uvek nisam siguran.
Čini mi se da ti malo jeste toplo.
Kako ide Robu?
Rob je trenutno još uvek tamo gore.
A Dag? Šta on radi?
Daga nema više, Bek.
Ne znam. Nikad pre niko nije probao leteti više od baznog logora.
Probaćemo. Pronađi mesto za sletanje. Snađi se!
OK. Vredi pokušati. Hvala, Gaj.
Zgrabi Gatorade. Stiže nam helikopter. Moramo napraviti mesto za sletanje.
Stiže nam helikopter! - Primaknite užad ka šatorima!
Hvala. Očistite čitavo ovo područje!
Hajde!
To nije moguće. Ako ovde sletiš, više se nećemo dići u vazduh.
U redu, kapetane, vratimo se.
To je sve! - Ne mogu više izvaditi. Moramo biti što lakši.
Tango Čarliju. - Tango Čarliju.
Ovamo!
Hajde!
Dođi, Bek.
Hajde.
Samo jedna osoba! - Samo je on!
U redu, tako!
Može! - Podignuću rep i odleteti preko ruba.
Malo ćemo padati dok elise ne ulove vazduh. Slažeš li se s time?
Sa tobom sam. - Bravo.
Tako mi je žao, Helen. - Hajde, uđi unutra.
Zdravo, Pič.
Bek.
Hvala ti puno, draga.
Džen, tako mi je žao.
Robovo telo ostalo je na planini zajedno sa ostalima
koji su izgubili svoje živote.
Ekspedicija "Savetnici pustolovine", 1996.
Bek Veders izgubio je obe šake i nos.
Još uvek živi u Dalasu sa svojom suprugom Pič.
U julu 1996. Džen je rodila bebu.
Dali su joj ime Sara.