www.Fakute.com
Imamo to mjesto, prebivalište. Stvorili smo zajednicu.
Tu je sigurno. Koliko vas ima?
Ima li djece?
Jer, najbrže je tamo stići rijekom, sumnjam da ćete uspjeti s djecom.
Slušajte me, neću vam ponavljati.
Krećemo na put, bit će teško.
Dugo će trajati i bit će teško ostati oprezan.
Još teže je ostati neprimjetan, ali morate savladati i to.
Morate učiniti sve što kažem ili nećemo uspjeti. Jasno?
Nipošto ne smijete skinuti štitnike za oči.
Ako to primijetim, naudit ću vam. Jasno?
Hladno je, imat ćemo pokrivače. Mali, ti imaš psa. Mala, ti imaš mačkicu.
Ovo je takvo mjesto i ništa više nam ne treba. Jasno?
Nema razgovora na rijeci. Osluškujte kad god možete.
Ako čujete nešto u šumi, recite mi. Ako čujete nešto u vodi, recite mi.
Ali nikad, baš nikad ne skidajte štitnike za oči.
Ako pogledate, umrijet ćete. Jasno?
U redu je. U redu je. U redu je.
Maco. -U redu je. U redu je.
Idemo.
Dobro, dobro. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8.
28, 29, 30. Dobro, ovuda. U redu je. 31, 32, 33.
Gdje je? Gdje je?
d Uzmem koliko mogu d
d Ne žalim d
d Mislim da... d
Šupčino, ja to slušam. -Da, kao i cijela ulica.
Trgovina je bila krcata, ovo mi se čini ozbiljno. Uopće nemaš hrane.
Što, o čemu se radi? -Ti to ozbiljno? -Ozbiljno. -Slušaj vijesti, budalice.
Budalice. Koji kanal, budalice? -Bilo koji.
Zračne luke i željeznički kolodvori su zatvoreni.
Ulice su krcate ljudima koji napuštaju gradove, autima ili pješice,
dok svjedočimo nerazjašnjivim masovnim samoubojstvima.
Počelo je u Rumunjskoj, a sad se širi na Europu i Sibir.
Procjenjuje se da ima na desetine tisuća mrtvih.
Još se ne zna uzrok masovnim samoubojstvima u Europi i Rusiji.
Svjedoci javljaju o ljudima koji se psihotično ponašaju.
Naši izvori tvrde da ovo nije patološki ili viralno.
Vlada SAD savjetuje javnost da se smiri. Nema javnog saopćenja...
Pa, to je u Rusiji, dakle... -Reci to majkama koje se tuku za flaširanu vodu.
Kad smo već kod toga, baš sam pričala s mamom.
Zašto joj uvijek moram javljati novosti o tebi?
Zašto pričate o meni? -Neću joj valjda pričati o sebi.
U tri sata, idem pogledati arapskog pastuha u Sausalitu.
Vidiš, to je rečenica koju se ne čuje svaki dan.
Dolaziš? -Ne mogu, moram se naći s dr. Lapham.
S Lapham, kad? -Zaboga, zašto vičeš kad se uzbudiš?
Da te povezem? -Ne, u redu je. -Mogla bih ući, pogledati bebu.
Ili da otkažem sastanak i odemo pogledati konja? -Ne, jebeš konja.
Opako! Što misliš?
Mislim da vidim gomilu ljudi, a svi mi se čine jako usamljeni.
Usamljenost je slučajna. Radi se o ljudskoj nesposobnosti povezivanja.
Nesposobnosti povezivanja s čim? -Možeš li se maknuti? -Malorie.
Pomakni se. -Već smo to prošle. -Da. -Tebi se to neće desiti.
Drugačije je s bebom. To je trenutna ljubavna veza. -Neće tako biti. -Hoće.
Nema šanse. -Trebaš se bojati samoće, a ne ovoga.
Trebamo te samo... poslati u stvaran svijet s drugim ljudima,
da nisi cijeli dan u kući. Nikad ne izlaziš. -Zašto bih? Ti mi nosiš namirnice.
Pokreni se. -Ne, neću. -Da, hoćeš. -Neću se pokrenuti.
Zašto? -Neću, volim svoju kuću! -Znam da si jedva našla studio koji voliš,
a otkad je Ryan otišao, mnogo više radiš. Barem više nemaš cimera.
Ryan nije bio cimer. -Izgleda da jest.
Svejedno, ne možeš tu odgajati dijete. Gdje ćeš je smjestiti?
Otkud znaš da je ona? -Nadam se, valjda.
Oprosti, radim. Dolazim odmah.
Zdravo. -Da, upravo su odgodili operaciju za jedan sat.
Da?
Da. Odmah ću nazvati.
Što je?
Još ne želite saznati spol? -Da pokvarimo iznenađenje, dr. Lapham? Ne.
Kako se osjećate? Spavate li bolje?
Teško. Nikad bolje nisam spavala, prije ovog stanja.
To se zove trudnoća. Smije se reći na glas.
Zar ne znate, doktorice, ako nešto ignorirate, to samo prođe?
Stvarno? Nisam imala pojma. -Kad kobila zatrudni... -Bože, opet konji.
Što ti znaš o konjima? Kad kobila zatrudni, istog trena to zna. -Stvarno?
Mijenja prehranu, držanje. Grize sve druge konje koji joj priđu.
Šteta što nismo svi konji.
Baš šteta, sjajno je biti konj. Tad bismo imale majku,
koja bi nas odgojila i oca s neke udaljene farme.
Čekaj malo, naš otac i jest pobjegao na udaljenu farmu. -Baš tako. -Tako je.
Jadne mi. -Trebale bismo se sažalijevati uz ručak i bocu vina.
Konačno nešto pametno od tebe. -Dobro. -Stvarno, ispred mene?
Nismo tako mislile... -Ne, čašica vina neće naškoditi zametku.
Dobro sam čula riječ "boca".
Bolje razmislite o imenu tog zametka, pošto je sad veličine male lubenice.
Mala lubenica! -Znam da je teško voljeti nekog koga još ne poznajete.
Prekrasno. Da izvezem to na maloj vrećici lavande?
Prodavala bih to u trgovini. -Trgovini s poklonima. -Imat ćeš bebu, Malorie.
Uskoro ćemo ti, ja, Jessica i neka vrijedna primalja
biti na trećem katu, izvaljujući glupe fore. Samo, ovaj put nećeš kući sama.
Znam, znam. -Ako to nije ono što želiš,
mnogo je parova koji očajnički žele dijete. Bez zamjerke, izaberi što god hoćeš.
Jedino ga ne smiješ ignorirati i nadati se da će samo nestati.
Jesi li dobro? -Super sam. -Povraćaš li? -Idi u auto.
Krupni komadići? -Ne, ustvari bilo je prilično glatko, samo je izletjelo.
Vidimo se u autu, važi?
U prolaz. -Ispraznimo ga.
Osiguranje! Pazite. Pomoć. Pomozite! Ne, vrati se!
Smiri se. Molim te, smiri se. -Šifra sivo, prvi stupanj. -Smiri se. Osiguranje!
Je l' ti sad bolje? -Upravo se dešava. -Povratila si po sebi?
Ono iz Rusije, od čega ljudi polude, stiglo je k nama. -Molim? -Možeš li, molim te...
Držite se. -Unesite ih u bolnicu. -Hajde, idemo!
Hajde, idemo!
Idemo pravo u Santa Rosu. Ostat ćeš kod mene sve dok ovo sranje ne prođe.
Nemam odjeće. -Obući ćeš nešto moje. -Nisam ti ja baš cura za čizme.
Sad brineš što ćeš obući? -Pa, tješim se misleći na pogrešne stvari.
Sranje. -Što je? -Onaj auto je stao nasred jebene ceste.
Stani, zaobiđi ga. -Hajde, propusti me.
Ako se ovo pogorša, poželjet ćeš da si na prokletom konju, vjeruj mi.
Zaboga! -Sranje, sranje! -Ljudi moraju prestati s glupostima.
Zaboga, Jess. Samo kreni, kreni! -Neću kroz crveno s trudnicom u autu.
Daj vozi taj auto! -Pusti me da vozim, izluđuješ me.
Znaš što? -Ozbiljno, pusti me.
Nije moj. -Moj telefon je na zadnjem sjedištu.
Predradnika zanima gdje sam. -Dobro, samo mamuzaj. -Da, baš. -Što je s tim?
Zaboga, kakvo je to sranje? -Koje sranje?
Koje sranje? Koje sranje? Što si vidjela?
Što si vidjela? Reci mi. Koje sranje? Što radiš? Zaboga, Jess. Jess, ne čini to.
Što to... Što ti je? Ne, ne. Stani! Stani! Ne, ne, ne!
Stani! Stani! Jess, koji ti je vrag? Jess, molim te. Stani, Jess.
Prokletstvo! Stani! Molim te, stani!
Lydia, što to radiš? -Trudna je. -Lydia, nemoj sad. Uđimo unutra.
Trudna je. -Ne možeš joj pomoći!
Požuri, uđi unutra! -Dobro.
Dušo, ustani. Odmah. Mama.
Molim te, nemoj otići. Molim te, nemoj otići.
Gledaj dolje.
Otvorite vrata. Ova žena je trudna. Otvorite vrata! -Ne.
Otvorite vrata. Policija. -Ne otvaraj.
Policija! Otvorite jebena vrata! -Žao mi je, ovo je moja kuća.
Uđite. Požurite! -Hajde, jesi li dobro?
Dobro si?
Otišla ti je pomoći. Sad je mrtva.
Pusti, svi su očito prolupali. -Žao mi je, žao mi je. -Hajde, uđi u kuću.
Hajde, dođi.
Jesu li svi dobro? -Ima li itko signal? Imaš li Wi-Fi?
Nemam. -Ma, daj. -Ne radi. -Moram se javiti djeci.
Ne, nema ništa. -Dušo? -Ništa, nema ničega.
Kod kuće su? -Oprostite.
Mama? Mama, nazovi me, odmah. Nešto se... Halo? Halo?
Ta stvar će ti sjebati živce. Viđam to tjednima kod svojih klijenata.
Jesam li spomenula da sam jebena policajka? -Još si na akademiji, to ne vrijedi.
Što god ovo bilo, sigurna sam da će poslati nekoga.
Ne, sigurno je samo da ćemo svi uskoro umrijeti.
Ovo izgleda kao klasično biološko oružje. Sjeverna Koreja ili Iran.
Douglas, dosta je. Još se ne zna što je to, jasno? Moramo ostati smireni.
Stvarno? -Da. -Molim te.
Jebeno smo najebali. -Mislim da sam jednog čula.
Trčali smo ulicom i kunem se, nešto sam osjetila.
Nešto sam čula. -Vidjela si nešto? Što? -Ne znam, bilo je tamo.
Prisustvo? -Da. -Jebeno sjebano.
Mora biti nešto, sigurno ima neka snimka. -Ništa nisam vidio. -Moja ekipa jest.
Što? -Što? -U jednom trenu, dok smo kopali temelje,
a moj djelatnik je samo zalegao ispred buldožera.
Drugi je izvalio kopačicu u jarak i slomio vlastiti vrat.
Izgleda, ako gledaš u to, poludiš ili te natjera da se sam povrijediš.
Ne, natjera te da se ubiješ. -Samo... dok gledaš u to.
Počiniš samoubojstvo. -Kako je to moguće?
Zatvorite prozore! Sve prozore. Zatvorite sve prozore.
Hajde, zatvorite prozore.
Hvala Isusu. -Andy, Bailey, čujete li me? -Tata? Što je to vani?
Bailey! -Bailey? -Bailey. Bailey! Bailey!
Ako izađete, umrijet ćete. -Moja djeca su tamo! -Idemo! -Nećete uspjeti!
Program se vratio, uključite TV. -Predsjednik je objavio
stanje pripravnosti i zatvorio sve granice. Ne izlazite napolje, nikako.
Izbjegavajte društvene mreže, slušajte radio...
Što? -Kakvo se to sranje dešava? -Završna igra, čovječe. -Oprosti, što?
Završna igra. Čovječanstvu je presuđeno, sami smo to tražili.
Presuđeno? Od strane koga? -Različito ih nazivaju.
U svijetu religije i mitologije, često se spominju demoni
ili duhovna stvorenja. Ljudi koji su ih vidjeli, uvijek ih opisuju kao
stvorenja koja preuzimaju oblik vaših najvećih strahova,
vaše najveće tuge ili najvećeg gubitka. -Zvuči mi poput sranja, religiozne priče.
Nije sranje, jasno? To je stvarnost, činjenice. Dolaze u raznim oblicima.
Postoji Aka Manah, Varios Daevas iz drevne zoroastrianske legende.
Postoji Surgat iz drevnih kršćanskih okultnih vjerovanja,
gdje trudne žene vide nerođeno dijete poput raka ili pauka.
Postoji Huli-jing u Kini. Postoji Puca u keltskoj mitologiji.
Različita su imena, ali uvijek isto. -Što bi to bilo? -Naš svršetak.
Charlie, jesi li to naučio radeći u supermarketu?
Ne, proučavam to već godinama. -Na koledžu? -Ne na pravom, ali...
Mislim na internet, od tamo dolaze sve informacije. Pišem knjigu, ljudi. -Jebi ga.
Znači, možemo samo čekati dok ne poludimo poput njega?
Vojska se trudi zauzdati ovo, samo moramo pričekati.
Čuj, zašto ne bismo sjeli? -Ne, ne. Dobro sam, samo pokušavam nazvati.
Kužim. -Dobro sam. -Kužim, kužim. Ovaj...
Telefoni trenutno ne rade. -Dobro, dobro.
Slušaj, boli li te nešto? -Što? Ne. Ne.
Čini mi se da si ozlijeđena. -Dobro sam, dobro. -U redu. -Dobro sam. -U redu.
Samo smo se vozile. Onda je ona nešto vidjela.
Nisam vidjela što, ali onda sam joj vidjela izraz na licu.
Kao da je...
Kao da se rastužila, a Jess nikada nije tužna. Ne.
Izašla je iz auta i otrčala niz ulicu, a nije bila sklona samoubojstvu.
Nikad to ne bi učinila. Ali, bilo je...
A ona žena, pogledala me i počela pričati sa svojom majkom, a ja...
To je bila moja supruga. Zvala se Lydia. -U redu.
Nije pričala sa svojom majkom, ona je umrla prije deset godina.
Halo? Halo, čuje li me itko? Halo?
Ima li koga? Halo, zovem se Malorie.
Na rijeci sam, ima li koga? Halo? Halo? Ima li koga?
Čuje li me itko? Halo?
Malorie. Malorie.
Malorie.
Prošlo je već tri dana od početka ovih događaja.
Telefoni su u kvaru, nemam nikakvog kontakta.
Nema objava od strane vlasti, ali ako slušate ovo,
kako mi se čini, sve dok ste u zaštićenom, sve dok ne gledate te stvari...
bit ćete dobro. Ne izlazite van. Čim saznam nešto novo, javit ću vam.
Moj muž radi s imovinom. Kakvim pravom se vi bavite?
Bankroti. -Kad ne tuži svoje susjede.
Koliko dugo ćemo imati hrane? -Ne baš previše.
Jer neki od nas ne razumiju smisao racionalizacije.
Douglas, tvoja kuća je iza ove, pođimo po još hrane.
Nećemo uspjeti. Ne razumiješ da...
Tome... -Ne puštajmo nikoga. -Dobro, smirite se.
Zdravo? -Da, zdravo. -Strašno griješiš. -Douglase.
Da, zdravo. -Zdravo? Zovem se Olympia. Pomozite mi, molim vas.
Ne otvaraj ta jebena... -Otvorit ću vrata. -Jebi ga!
Dobro, samo tren. -Polako.
Makni se. Hajde.
Hajde. -Idi po pokrivač. Donesi pokrivač.
Dvije su lampe sa svake strane vrata. Dat ću ti pokrivač, prekrij svaku od njih.
Dobro. -Važi? Želim da me sakriješ od pogleda.
Prekrij oči. -Koja glupost. -Malorie, prekrij oči.
Evo ti, u redu? -U redu je. -Reci mi kad završiš.
Tome, je li sad sigurno? -Šuti. -Polako, molim vas!
Evo, prekrila sam ih. -U redu. Imam te, hajde.
Polako, polako.
Dobro je.
Malorie. -Da? -Spusti pušku, molim te. -Da.
Da, prije nego što nekog ubiješ, pošto nemaš pojma kako to radi.
U redu je.
Kako... Mnogo vas je ovdje.
Jesi li, ovaj... Jesi li trudna? -Da. 1. listopada.
A ti? -Krajem rujna.
Čekaj, samo malo. Je l' se ono sranje vani još događa?
Ostala si sama? -Da, jesam.
Moj muž je premješten prošlog mjeseca u zračnim snagama.
Štedjela sam koliko sam mogla, ovaj...
ali bila sam jako gladna i bojala sam se izgladnjeti bebu, nisam znala što ću.
Uzmi malo vode. -Hvala ti. -Krenula si, kucajući na bilo koja vrata?
Živim u blizini. -Super, sad možemo gladovati u slavu materinstva.
Samo moramo nabaviti još zaliha. -Da, ali ne možemo ništa, ako ne gledamo.
U jebenoj smo zamci. -Možda i nismo. Možda možemo vidjeti više nego što mislimo.
Kako to misliš? -Dođite.
Imamo kamere oko kuće koje prenose uživo. Dođite gore, hajde.
To je digitalni signal. Prikazuje samo boju temperature objekta, ograničenu informaciju.
Boje na ekranu. -I to može imati moć. Nemamo pojma kako se te stvari odvijaju.
Ovo nisu direktne slike.
Možda ih ne možemo gledati golim okom, ali možemo zaobilazno.
Pikseli i temperatura. -Možda se i ne pokažu.
Pa, to nećemo saznati, dok netko od nas ne pogleda. -Mislim da je to strašna zabluda.
Naravno, Douglas. Ti misliš da je sve strašna zabluda.
Prije ili kasnije, moramo nešto učiniti. Tko zna koliko ćemo dugo imati struju.
Morate mi vjerovati, stvarno mislim da će ovo uspjeti. -Dobro, dobro.
Ako uspije, mogli bismo tako potražiti namirnice. -Točno.
Nemoj prečvrsto. -Nadam se da znaš što radiš.
Slušaj... ti i tvoj muž ste dobri ljudi.
Znaš, nije... Nije to bilo zbog toga. -Hvala ti, Douglase.
Ne moraš to činiti. -Znam, bez brige.
Tome, trebam daljinski. -Da. Evo ga, stari.
Pa, zašto si ga tužio? -Htjeli su srušiti ovaj dio kuće
i sagraditi neko stakleno čudovište. Njegov muž je arhitekt.
Njegovo je vlasništvo, što te briga što on gradi? -Pa, ja bih to morao gledati.
Ni u ludilu. -Pa, kraj je svijeta, dušo, nikad se ne zna.
Baš.
Gdje ste, kurvini sinovi?
Hajde, Greg. Promatraj.
To je, ovaj... Radi se o svršetku svijeta. Moja knjiga.
Nije neka dječja priča u kojoj svi imaju samostrele
i ubijaju se međusobno da prežive ili trče oko divovskog labirinta.
Da. -Ne, ova priča je, ovaj... Ova će priča biti stvarna.
Jesi li ikad zamišljao da će biti nešto ovako?
Greg! Greg, možemo li ući? -Što se događa? -Greg!
Greg, možemo li ući? -Ne gledajte!
Prekrijte oči! -Prekrijte oči. Potražite ekran. -Greg. -Greg.
Hajde, Greg. -Greg? -Sranje. -Ovdje je.
Dobro je! Otvorite oči, sad možete gledati.
Jebeno sam mu rekao da je to zabluda.
Hajde, idemo dalje. Idemo.
Žao mi je, tako mi je žao. -Hajde, idemo dalje.
Nikad se nećemo izvući odavde. Nitko nas neće potražiti.
Nitko nas neće... -Moramo poći.
Bok. -Bok.
Da, željela bih da se zbližimo, s obzirom na... -Naravno.
Znaš, ovako nećemo biti usamljene.
Čitala sam na jednom blogu kako trudnica uvijek mora spavati uz nekoga,
jer beba osjeti kad je mama usamljena. -Super.
Pa, ovaj... Jesi li već razmišljala o imenu? -Ne, još nisam.
A ti? -Pa, ako bude curica, željeli smo je nazvati Ariel ili Jasmina.
Mada, rado bih je nazvala Cinderella, da ima nadimak Ella.
Što bi tvoj muž volio? -On voli sve što se meni sviđa.
A kod tebe, što bi volio tvoj muž? -Ostala sam sama.
Baš mi je žao. -Ne, sve je u redu. Dobro je.
Što je s tvojom obitelji? Mora da su uzbuđeni...
Znaš što? Ispričavam se na trenutak. Odmah se vraćam.
Oprosti.
Postoje stvari koje mi ne mogu promaknuti. -Ne, tebi ne mogu. -Da.
Oprosti.
Tiho. Tiho, tiho. -Da.
Jesi li dobro? -Jesam. -Oprat ću svoj veš ujutro.
To je baš dobra ideja. -Da, i ja mislim. Laku noć.
Pozdrav! Ljudi, trebate li pomoć?
Slobodno skinite štitnike za oči. -Ne skidajte štitnike, nemojte!
Imam tu nešto hrane, ta djeca mi izgledaju gladna.
Dolje! Dolje! Dolje!
Klinci! Jeste li ikad vidjeli malog jelena?
Otkrit ću vam tajnu, našao sam jednog u šumi.
Dobro, znam da ste uplašeni. Slušajte, nema potrebe.
Neću vam nauditi, mogu vas dovući do obale.
Skinite te proklete štitnike!
Vidio sam jednoga, vidio sam istinu. Skini taj štitnik.
Prekrasno je, prekrasno. Skinite te štitnike.
Skinite te štitnike!
Pročistit će svijet! Svi moraju vidjeti. Svi moraju vidjeti.
Imam loše vijesti. Ostajemo bez hrane i nema nikakve pomoći.
Moramo izaći van. -Slušajte, znam gdje se možemo snaći.
Gdje, Charlie? -U Fields marketu. Sve sam zaključao kad je pošlo po zlu.
Tek nam sad to kažeš? -Barem smo saznali, hvala.
Dobro, trebamo ljude da krenemo. -Polako, umrijet ćemo prije nego što stignemo.
Zajebavate me? -Ja idem. -Ako on ide, idem i ja. -Ti si trudna!
Pa, ako već svi vi idete, idem i ja.
Zašto ne bih ja krenula s prvom grupom, a ti s drugom?
Idem i ja. -Molim? -To je kao smrtna kazna. -Prošla sam vježbu, bit ću dobro.
Ne sviđa mi se ovo, mislim da nitko ne treba poći.
Im nas četiri. -Pet, ide i Charlie. -Ne ide Charlie nikuda.
Znate kako ide to s osiguranjem. -Nema šanse da ja idem.
Dao sam vam informacije, to je sve što trebate.
Ne moram vam reći kuda ćete, u supermarket. Postoje znakovi, već ste kupovali tamo.
Ako trebate pahuljice, ima tamo znak. Da ne znate čitati, shvatio bih. Ali, znate.
Ne, ne trebate me. -Charlie, bit će to istraživanje za knjigu.
U redu? Bit će super.
Dobro, zamračit ćemo sve prozore, tako je sigurno.
Čujete li ovo? Kako je vožnja na slijepo sigurna?
Nije, imamo GPS.
Izračunavam pravac.
Nastavite ravno.
Za pola milje, skrenite u Bay Street.
Što je to? -Neravnina. Samo neravnina.
Ovo je senzor blizine.
Ležeći policajac, samo ležeći policajac.
Skrenite na desno.
Skrenuli smo s ceste? -Ne, ima nešto tamo.
Mislim da je neki kamion. -Zaobiđi ga. Nastavi ga zaobilaziti. -Da, da.
Što je to?
Vozi li se još netko vani?
Charlie, diši. -Sranje, jebeš ti sve ovo.
Jebem ti, pusti me van! -Charlie! Smiri se. -Ljudi, ne dirajte ga.
Pogledaj me. Smiri se. -Ušutkajte ga.
Jebi ga, nećemo uspjeti. -Smirite se, smirite.
Sranje! -Ljudi, drž'te se! Držite se, idemo dalje!
Drž'te se! -Kakav je to jebeni gas!
Jebi ga, zapeli smo! -Drž'te se!
Ovdje skrenite lijevo. -Uspori, uspori!
Vratili ste se. -Koji je to kurac?
Nakon svega, trebamo li izaći van? Blago nama.
Na tri. Jedan... -Već sam spreman. -...dva, tri.
Što je bilo, što sam pogodila? -Samo neki stup.
Dobro, gdje su... -Vrata su jako blizu, stari.
Izgubio sam se. -Idi na lijevo. -Lijevo... izgubio sam se.
Idemo, ljudi. -Izgubio sam se. -Evo, ovdje. -Dobro, dobro.
Jesi li? -Nisam. -Dobro, čekaj. Još malo. Evo, uspio sam.
Idemo.
Dobro, ušli smo.
Halo! -Tiho! -Provjerit ću prozore!
Idemo, idemo.
Dobro, sigurni smo. Skinite ih.
Zaboga. -Jebeni bingo. -Da.
Gdje su konzerve? -Drugi prolaz. -WC papir? -Peti.
Jebeš to. Gdje je cuga? -U sedmom.
Ne zaboravite, imamo ograničen prostor. Uzimajte nekvarljivo, neophodno.
Gdje je elektronika? -U šestom. -Šesti, dobro. Super, hvala ti.
Neću čistiti ova sranja. -Super.
Drago mi je što sam pošao. Ovo je najsretnije mjesto na zemlji.
Znam, nema s tobom šale!
Poklon za bebu od mene. -Baš ti hvala.
Da, moja sestra očekuje već četvrto... -Bože, prava svetica.
Jest.
Uvijek sam je gladio po trbuhu. To je smiruje.
Da, mali prljavi trik prirode. -Je l' ti sestra u Sacramentu?
Da. -Zbilja? -Jest.
Što je s tobom? Gdje si ti odrasla? -Pokraj Stocktona. -Stockton. -Da.
Uzgajali smo konje. -Na pravom ranču?
Moj tata je bio pravi kauboj. -Tako si naučila ono...
Što? -Baratanje puškom. -Da, imala sam zanimljivo djetinjstvo. -Da.
Stockton nije baš daleko od Sacramenta. -Ne, samo malo niz 99.
Samo malo niz autoput 99. -Drugi svijet, zar ne? -Mogli smo se drugačije sresti.
Naravno, mogla sam ti biti dadilja. -Moja seksi dadilja.
Kaže što samo zato jer ćemo ionako svi pomrijeti. -Možda.
Kako ste vi imali sreće? Je li?
Bok. Bok, mali.
Tako sam pospana.
Pozor, svi kupci neka dođu u sedmi prolaz, molim.
Imam važnu objavu za vas.
Dame i gospodo, molim vas... -Da, Douglase.
Iskoristio bih ovu priliku da nazdravim svima nama...
jer svi mi, zajedno, omogućavamo svršetak svijeta...
opet sjajnim! Tako je!
Ptičice.
Zar vama, glupanima, ništa nije jasno? Mogli bismo ostati ovdje.
Tu imamo cjelogodišnju zalihu hrane i pića.
Ne moramo plaćati i nikad ne bismo trebali otići.
Što ako oni kod Grega umru od gladi? -Bolje oni, nego mi.
Ovdje imamo sve za život, baš sve.
Ne postoji statistički, logički ili zakonski razlog da se vraćamo tamo.
Evo razloga: mi nismo šupci. Nećemo ostati ovdje.
Što je to?
Pustite me van. -Charlie, što je iza? -Platforma za utovar.
Halo? -Molim vas, pustite me unutra.
Pričaj glasnije, ne čujem te. -Molim vas, pustite me unutra.
Pokrijte oči. -Molim? -Otvorit ću vrata. -Nemoj. -Netko je vani.
Moram otvoriti vrata. -Dobro.
Dobro, ovaj... Dobro.
Halo? -Halo.
Molim vas, pustite me unutra. Zapeo sam. -Čekajte malo. Fish Fingers, jesi to ti?
Da, Charlie, to sam ja. -Tko je Fish Fingers, Charlie?
Radi tu u supermarketu, sa mnom. Na odjelu morske hrane.
Bio je po zatvorima i pomalo je lud, ali je oduvijek bio dobar prema meni.
Otkud ti tu, stari? -Ja... Ja... Prevarili su me!
Tko to? -O kome govoriš? Jesi li tamo sam?
Prevarili su me i ostavili tu da trunem. -Tko te tu ostavio? O čemu govoriš?
Ljudi, nešto nije u redu. Nešto nije u redu!
Molim vas, pustite me unutra. Zapeo sam. -Polako.
Što to radiš, Fish Fingers? Što to radiš, stari?
Pogledajte! To želi da vidite! Pustite me unutra!
Suviše je jak, ne mogu ga zadržati. -Pustite me unutra!
Sranje!
Charlie! Charlie! Charlie! Jebem ti! Charlie, čekaj!
Pogledaj, Charlie. Predivno je.
Charlie? -Charlie! -Charlie! -Charlie!
Sranje. -Jebem ti.
Jebem ti.
Idemo. Moramo dalje. Hajde, idemo.
Idemo odavde.
Molim vas, pustite me unutra. -Kako je taj tip preživio unutra?
Molim vas, pustite me unutra.
Bok, Felixe! -Bože, pogledajte sve ovo.
Ptičice? -Da, one, ovaj... Izgleda da osjete kad su ona stvorenja u blizini.
Gdje je Charlie? -Još jedna knjiga koju neću morati pročitati.
Spasio nas je, ti jebena šupčino!
Znam što misliš o meni, što svi misle o meni. Znaš, kad sam se razvodio,
moja prva žena me nije zvala kretenom, jer bi to bila uvreda svim kretenima.
Moja druga žena je rekla da se ne boji otići u pakao,
jer to ne može biti gore od braka sa mnom. -Mislim da bi mi se svidjele.
Možda. Zatim Lydia, to je bila treća sreća za mene.
Najljubaznija žena koju sam upoznao.
I eto mene, a nje više nema. Znaš li zašto je to tako?
Jer, na kraju, postoje samo dvije vrste ljudi. Šupčine i mrtvi.
Bože, zvučiš poput mog oca. -Poput tvog oca. Zašto?
Bio je pametan i prosipao je pamet pred nezahvalnim budalama?
Da, bio je istaknuta šupčina.
Poput tebe, svemu što bi uradio tražio je dublje značenje,
razvijao teorije zavjere i krivio druge za sve svoje greške.
Ali, čim smo sestra i ja shvatile da mu je to bila samo izlika,
kako bi tretirao obitelj poput govana, to nam je olakšalo život.
Znaš što ja mislim? Vidim razliku među nama. -Da?
Ja nikad ne griješim. Vi ste... dva ista kretena.
Sličim li na njega? -Pa... ne baš.
Nije bio neodoljivo privlačan? -Ne zato, već... Kosa, kosa je drugačija.
Kosa? -Da. Imao je nešto kose.
Tako.
Ne mogu. -Ma daj, svršetak je svijeta.
Sumnjam da će par kapi viskija nešto bitno promijeniti, zar ne?
Pa... Nadam se da griješiš. O šupcima i mrtvima.
Nadam se da ima nešto bolje. -Nazdravimo nadi da postoji nešto bolje.
Zatvori garažu. -Može.
Čekaj, čekaj. Pokrijte oči. -Da.
Dobro, dobro. Zatvoreno je, zatvoreno.
Kurvini sinovi. Gdje je jebeni auto?
Ljudi, gdje su Lucy i Felix?
Jebem ti.
Prestala si veslati. -Malo se odmaram. -Koliko još dugo? -Nekoliko sati.
Malorie!
Malorie! Malorie!
Pomozi!
Malorie!
Jeste li dobro? -Da. -Hladno mi je. -Znam, znam da jest, izdržite.
Ne, ne. Sva hrana i pokrivači, prokletstvo!
Žao mi je. -Ne, ne, evo... Čekaj malo. Dobro, dobro je.
Dobro. -Hladno mi je. -Ugrijat ćemo te, važi? Ugrijat ćemo te.
Obuci ovo. Pazi na štitnik za oči. Pritegni ga.
Čujete li ovo? Jeste li čuli?
Lezite na dno čamca. Lezite, skroz na dno.
Morate biti tiho, ostavit ću ptičice uz vas.
Pokrit ću vas, ali ne glasajte se i ne napuštajte čamac.
Jasno? Ne napuštajte ovaj čamac!
Sranje.
Malorie. Malorie.
Nešto nije u redu s Malorie.
Malorie.
Malorie?
Rekla sam da ostanete u čamcu. Nemojte misliti.
Činite kako vam kažem ili ćete umrijeti, jasno?
Ako mi se nešto desi, ne pokušavajte mi pomoći.
Zaboravite na mene i pokušajte se spasiti. Je l' jasno?
Reci! Ako mi se nešto desi, što ćeš učiniti? Spašavati sebe. Reci to!
Spasit ću sebe. -Spasit ćeš sebe. -Ne mogu vam vjerovati.
Svršetak svijeta nas tjera na svašta. -Ovo nije kraj svijeta. -Stvarno?
Čini mi se da jest.
Pred kraj moje ture u Iraku, bili smo u nekom selu...
patrolirali smo ulicama, da se uvjerimo da su svi sigurni.
Jednog jutra, vidjeli smo... jednog oca kako šeta s četvero djece.
Stao sam da se uvjerim da je sve u redu, da će sigurno stići gdje je već krenuo.
Ispalo je da vodi djecu u školu.
Usred sveg tog sranja, tog kaosa, vodio je svoju djecu u školu.
I tako... Slijedili smo ih.
Dan za danom. Pratili smo ih. To nam je postala rutina.
Zatim, pri kraju naše ture, dao mi je ovo, kad je došlo vrijeme povratka kući.
Da.
Sviđa mi se misliti kako ih još uvijek prati u školu.
Halo, čuje li me itko, halo? Ovdje Malorie. Ima li koga, čujete li me? Halo?
Čuje li me itko, halo? Halo? Čuje li me itko?
Halo? Proba, halo? Halo, ima li koga? Halo?
Čujete li me, molim vas?
Halo? Proba. -Jesi li... Imaš li štitnik za oči?
Imaš. Je li onaj pokrivač gore? Dobro, uđi, ali brzo.
Hvala ti. Evo mog štitnika. Mnogo ti hvala.
U redu je. Pričekaj, pričekaj tu. Malorie! -Moram pišati. -Olympia, što to radiš?
Malorie! -Što to radiš?
Što si to zamišljaš? Lezi dolje! -U redu je, samo je preplašen.
Samo je preplašen. -Tome, provjeri torbu. Dođi ovamo, Olympia. Dođi ovamo.
Tko si ti? -Tko je taj tip? -Tome, pazim ga. Provjeri torbu, provjeri torbu.
Tko je ovaj? -Samo je preplašen. -Tko si ti? -Kako je dospio ovamo?
Šuti, Olympia. Tko si ti? -Bio je preplašen, jasno? Pustila sam ga unutra.
Pustila si stranca u kuću! -Žao mi je. Bio je užasnut! -Jesi li retardiran?
Bože. U redu je. Molim te. -Zovem se Gary. Živim u gradu.
Kad je sve ovo počelo, otputovao sam prvim vlakom s nekim kolegama,
mislili smo da ćemo biti na sigurnom.
Molim vas, dajte da ostanem ovdje. Slijede me. -Tko te slijedi?
Ne vjerujem mu, laže. -Tko te slijedi? -Očito je da laže.
Kunem se. -Zašto si došao?
Otišli smo do kuće mog kolege Carla, da se pritajimo.
Sve je bilo u redu, dok nisu provalili. -Ta stvorenja ne provaljuju u kuće.
Ne, ne ta stvorenja, već oni luđaci. Oni luđaci iz Northwooda.
Northwood? Ne znam, gdje je to?
To je mentalna ustanova za lude kriminalce. Pa, krasno je znati da su pušteni van.
I onda? -Izveli su nas van i prisilili da širom otvorimo oči,
kako bismo gledali u ona stvorenja. -Molim?
Jesi li ti pogledao? -Nisam.
Moj prijatelj Carl nekako je uspio odgurnuti jednog od njih na tlo,
a mi ostali smo se razbježali.
Sve vrijeme sam trčao i trčao, sve dok nisam dospio ovamo.
Kucao sam na sva vrata, nitko mi nije odgovarao.
Sve dok vi niste... Hvala vam.
Ptice. Najstrašnije je to... kad su ti ljudi upali, oni...
nisu nosili štitnike za oči. Kao da im uopće nisu trebali.
Ali, bili su napolju. Morali su imati štitnike. -Oni ih nisu imali.
Na te luđake ništa ne utječe, kao na sve ostale. Željeli su gledati.
Bili su sretni. Bilo im je drago.
Govorili su da to svatko mora vidjeti.
Čekaj. -Diži se i odlazi. Ovo nije sirotište.
Novajlijo, hvala ti na posjeti. Baš nam je bilo drago. A sad, odjebi.
Ako se netko ne slaže, neka krene s njim. Odlazi, odmah! -Douglase, to je ubojstvo.
Ne, ovo je ubojstvo. -Molim te. -Pripuštati strance u ovu kuću.
Svaki kontakt s vanjskim svijetom donio nam je smrt. Lydia, Greg, Charlie.
Ako želite spašavati ljude vani, izađite kroz ova vrata i učinite to.
Nećemo više dovoditi strance ovamo. Ne, dok sam ja živ.
Neću ti ponavljati, diži se i odlazi...
Hvala vam.
Ti ćeš spavati u garaži.
Otvorila sam ta vrata, jer pamtim kako sam se ja osjećala vani.
Da me niste pustili unutra, ja... Osjećam se poput tereta.
Nisi veći teret od mene, jasno? -To nije točno. -Jest, točno je.
Ti nisi slaba poput mene. Tako sam razmažena.
Moji roditelji bi učinili sve za mene, zatim i moj suprug,
a ja... omekšala sam od sve te ljubavi.
Pa, mene su odgojili vukovi, smatraj se sretnom.
Ako mi se nešto desi, željela bih da se pobrineš za moje dijete.
Važi? -Ne, ne. -Molim te. -To je tvoje dijete. -Malorie.
Ne. -Obećaj mi. -Ništa ti se neće dogoditi.
To je tvoje dijete. -Obećaj mi. -Ništa... -Molim te, obećaj mi.
Da, dobro. Naravno.
Što je ovo?
Pa, da sam ti htjela reći, ne bih se zamarala stavljanjem u ovu krasnu vrećicu.
Uzela sam to prilikom nabavke.
Baš je slatko. -Da. -Hvala ti. -Nema na čemu.
Znam da nisi ovako zamišljala darivanje djeteta. -Ma ne, super je.
Daj to svojem djetetu kad dovoljno poraste, važi? -Hvala ti.
Ekipa, rijeka pomalo ubrzava. Vrijeme je za dogovor.
Pričat ću vam o brzacima. Brzaci su mjesta gdje rijeka postaje nezgodna.
Jako je bučno. Vrlo je opasno,
bit će to nešto najteže što ćemo ikad doživjeti.
Kad stignemo tamo, jedno od vas će imati važan zadatak.
Jedno od vas će morati gledati.
Onaj tko će gledati, morat će mi govoriti gdje da upravljam,
tako da upravljam u pravom smjeru. Ako ja budem gledala, nećemo uspjeti.
Što ako nešto ugledamo? -Ja ću. -Ne, ne.
Ja ću odrediti tko će gledati, jasno? Ja ću to reći.
Ja govorim tko ide. Ja govorim tko gleda.
Ja ću reći tko će gledati.
d Živjeti bez tebe d d Bilo bi suviše bolno za mene d
d Pomolit ću se za tebe d
Proba. Proba. Halo? Halo? Ima li koga? Halo? Proba, jedan, dva, tri. Halo?
Proba.
d Zauvijek ćeš ostati u mom srcu d -Volim ovu pjesmu. -I ja.
I ja. -I ja. -Nikad je ranije nisam čula.
d Zauvijek zajedno, tako mora biti d
d Živjeti bez tebe d d Bilo bi suviše bolno za mene d
Možda je lažna uzbuna, zar ne? -Dobro je. Idemo gore u spavaću sobu.
Trebamo ručnike, spužve, ovaj... škare i mnogo vode.
Bokale vode. U redu je, u redu.
U redu je, u redu je. Polako, držim te. U redu je, u redu je.
Škare su u ladici kod tvoje lijeve ruke. Da.
Dobro, beba dolazi. -Ne, nemoguće. Nemoguće. -Bogami, dolazi.
Dođi sa mnom, dođi. -Ovo je nemoguće. -Moguće je, hajde.
Moram odnijeti vodu. -Mi ćemo je donijeti.
Dobro, evo nas.
Dobro se držite, vas dvije. -Daj, šuti.
Još jednom. Hajde, hajde.
Dobro je, dobro.
Dečko.
Ne. Tvoja tetka je mislila da ćeš biti curica.
Novajlijo. Novajlijo, pusti me unutra. Dođi i otključaj vrata. Hajde.
Pusti me van. Što to radiš?
Što?
Što to radiš?
Gary?
Gary!
Tome! Stavio je ptice u frižider. Tome, rekoh ti da je jebeni luđak.
Gary...
Tome, uzmi pušku. On je luđak.
Koji kurac izvodiš? Pustili smo te u kuću. Mi...
Ne! Ne! Jebem ti!
Jebena šupčino. Znao sam da si jebeni luđak. Ti, jebeno govno. Spasili smo te.
Jebem ti!
Još malo. -Tako, dobro je. Da! Da! Da.
Uspjela si, mamice. Uspjela si.
Bokić.
Izgledate predivno. -Što se događa dolje?
Mogu li pogledati?
Predivno.
Hvala ti.
Mogu li vidjeti tvoje?
Da.
Hvala ti.
Pogledajte ovo. Pogledajte ovo.
Olympia, prekrij oči. -Nije li predivno?
Nemoj, zašto to radiš? Gary, molim te, nemoj.
Gledajte. -Gary, molim te, nemoj. -Pokaži djetetu. -Ne, ne, nemoj, Olympia.
Olympia, prekrij bebine oči. Olympia.
Vidite?
Pokaži svojoj bebi. -Olympia, daj mi da vidim bebu.
Nisi ti toliko loš. -Olympia, daj mi da vidim bebu.
Pokrij bebine oči. Daj da je pogledam, samo na minutu.
Olympia, daj mi da je pridržim, samo na minutu.
Samo jednu minutu. Daj mi da je pridržim, samo na minutu, važi?
Jednu minutu. -Vidi. -Važi? -Vidi.
Gledaj!
Ne. ne. Molim te, nemoj!
Gledaj, gledaj. -Ne, ne. Neću, ne.
Malorie, daj mi djecu.
Daj mi klince. Daj mi djecu ili ću ih sam uzeti!
Šupčino.
Što ti radiš ovdje?
Došao si pogledati? Otvori oči.
Nemoj biti preplašen. Pogledaj me, pogledaj me.
Pogledaj me, pogledaj me!
Žao mi je.
Žao mi je što nisi uspio vidjeti. Predivno je.
Tako predivno. Žao mi je.
Pročistit će svijet.
Molim te, nemoj. Nemoj nam nauditi. Molim te, makni se od nas.
Molim te, molim te.
Molim te, nemoj to činiti. Nemoj, molim te.
U redu je, u redu je.
Slušajte kuckanje. Osluškujte zvukove, jesu li tiši ili glasniji.
Poslušajte ovo. Slušajte.
Ako su glasniji, na otvorenom ste prostoru. Čujete li?
Ali, ako su tiši, nešto je u blizini.
Molim vas, bilo tko. Halo? Halo? Halo, hal...
Halo?
Provjerite. Da. -Nema tu ničega.
Idemo na drugo mjesto. -Jebem ti, konačno.
Što nije u redu?
Opet sam čula neke od njih. -Molim?
Nekoliko njih... vozi se uokolo.
Voze se uokolo kao da nemaju štitnike za oči. -U redu.
Nema više solo šetnji. -Važi.
Što je ovo? -Smislila sam sustav alarma za djecu.
Ako su u nevolji, udari zvonce. -Dobro, to je baš lijepo.
Što je ovo? -Ma, to je...
Čisto preživljavanje. -Čisto preživljavanje? -Da.
Halo? Halo? Ima li koga? Halo?
Proba. Proba. Ako netko sluša, molim vas, javite se.
Halo? -Hello. Tko je to? -Zovem se Rick. Tko si ti?
Rick, ovdje Tom.
Imamo jedno mjesto. Prebivalište s dovoljno zaliha...
Stvorili smo zajednicu. Ovdje je sigurno.
Mi smo dolje, niz rijeku. Gdje ste vi? -Ne govori mu.
Blizu Pike's Quarryja. -Isuse, daleko ste. Koliko vas ima?
Četvero. -Imate li djece? -Nemoj, ništa ne govori. -U redu je, dobro je.
Ne, zašto?
Jer je rijekom najbrže doći ovamo, sumnjam da ćete uspjeti ako imate djecu.
Čekaj, kako rijekom? -Plovite niz nju što dalje možete.
Idite vodom dok ne dođete do brzaka. Tamo je voda brza, opasno je.
Izgubili smo dosta ljudi. Morate pažljivo gledati.
Što mu to znači? -Kako to misliš, pažljivo gledati?
Morat ćete gledati. -Rekla sam ti. -Rick, imat ćemo štitnike za oči.
Ne možemo gledati. -Drago mi je što si to rekao.
Netko će morati...
Pripremite se za dva dana vožnje riječnim tokom.
Ponesite zalihe za više dana.
Kako ću vas naći poslije brzaka, Rick?
Čut ćeš ptice.
Imamo ih mnogo. Samo slijedite njihov pjev do nas.
Iza malog nasipa, vidjet ćete zid s vratima.
To je naš... -Što? -Što je to?
Rick? Rick?
Možda je stvarno. -Nije. -Možda je istina.
Možda nije baš dovoljno. -Što ako nam Rick može pomoći?
A što ako je Rick jedan od njih, je li? -Čekaj, znao je za ptice.
Zaboga, Gary je znao za ptice i stavio ih je u frižider.
Ne mogu vjerovati da uopće razmišljaš o tome.
U kućama više nema hrane, moramo poći.
Stvarno misliš da ja to ne znam? Misliš da ja to ne znam?
Kad sam bio mali, imali smo baš ovakav čamac.
Svakog ljeta, nosili smo ga do jezera. Svako ljeto.
Svidjelo bi vam se tamo. Ima drveća, cvijeća.
Voda je bila topla, a nebo puno oblaka.
Svi smo se igrali u vodi. Svi klinci, sva djeca.
Samo smo jurcali gore, dolje uz obalu. -Bilo je i druge djece na svijetu?
Da, poput vas. Baš poput tebe. Poput tebe.
Jednog dana, naletjeli smo na jako velik hrast. Bio je veći i od ove kuće.
Bio je toliko visok i star, nismo mu vidjeli vrh.
Pogodite što smo učinili? -Penjali ste se. -Da, popeli smo se na njega.
Penjali smo se sve do vrha.
Pogodite što smo vidjeli na vrhu? -Dečko, curice, vrijeme je za krevet.
Tom nam priča priču.
Mal, još malo... Skoro je gotovo. -Neću ponavljati, hajde.
Curice, hajde. Odmah.
Dođi. Odmah.
U krevet!
Što to radiš? -Što ti radiš?
Sad misle da će ići van i penjati se na drvo s nekim novim klincima,
gledati leptire i cvijeće! -To je priča, Malorie. -Nije niti priča, to je laž.
Jer oni se nikad neće penjati na drveće, niti naći nove prijatelje.
Zašto hoćeš da vjeruju u to? -Moraju vjerovati u nešto.
Čemu sve ovo, ako nemaju u što vjerovati?
Da prežive! -Preživljavanje nije život. -Umrijet će ako te budu slušali!
Život je više od toga. Ono što bi moglo biti, što možeš stvoriti.
Moraš im obećati snove koji se nikad neće ostvariti.
Moraš ih voljeti, znajući da ih svakog trena možeš izgubiti.
Oni zaslužuju snove, ljubav, nadu, majku.
Oni zaslužuju majku.
Nisi im dala imena, Mal. Zoveš ih dečko i curica! Razmisli malo.
Svaku odluku donosim radi njih. Baš svaku.
Znaš li što sam vidio? Na vrhu drveta?
Vidio sam gnijezdo. S pet ptičica.
Sjedile su na vrhu grane.
Onda su samo odletjele.
Držim ih, sjednite!
Sigurno je, uđite.
Nema šanse. -Vjerojatno je ustajalo. -Da.
Dođi. Baš tako ih volim.
Žao mi je.
Žao mi je. -I meni.
Dođi.
Klinci.
Ovo su jagode. To je okus jagoda.
Što je to? -Tiho.
Tiho.
Ima li koga kod kuće?
Odvedi klince s druge strane, omest ću ih.
Ako ne dođem za 15 minuta, povedi klince u čamac i pođite.
Neću te ostaviti! -Mal. -Ne, neću te ostaviti. -Slušaj me.
Toliko te volim. Volim te. Odlazi.
Neću! -Idi, molim te. -Budite dobri. Idite.
Idite! Evo me!
Bok, prijatelju. -Mogu li vam pomoći?
Sumnjam, prijatelju. Mi ćemo tebi pomoći.
Ne. Odlazite! -Skini štitnik za oči. -Odjebi.
Odjebite! -Neće ona nikuda.
Tamo je žena s dvoje djece.
Oni dolaze. Neće ti nauditi. -Jebem ti.
Naprotiv... to je nešto predivno, prijatelju.
Slušajte me, neću vam ponavljati. Odlazimo na put i bit će nam teško.
Morate učiniti sve što vam kažem ili nećemo uspjeti. Jasno?
Gdje je Tom? -On neće doći.
Vrijeme je, vrijeme je.
Sjećate se brzaka? Sjećate se što sam vam pričala o brzacima?
Pa, pred nama su. Jako su opasni i možemo ih proći na samo jedan način.
Netko mora gledati. -Ja ću gledati. -Ne. Ja odlučujem, jasno? Ja odlučujem.
Samo... samo malo.
Ja ću.
Toliko te volim.
Nitko neće gledati. Dobro, nitko neće gledati.
Važi?
Pokrijte oči, pokrijte ih.
Hajde, kleknite. Spustite se i čvrsto držite.
Ne mičite se, držite se čvrsto.
Čvrsto se držite, ne puštajte. Uspjet ćemo.
Držite se!
Molim vas, držite se. Držite se!
Curice! Dečko!
Curice! Dečko! Dečko?
Curice!
Malorie.
Dečko!
Zovite me! -Pomozi! -Malorie. -Zovite me!
Malorie! -Evo me. -Malorie!
Stižem. Gdje si? -Malorie. -Gdje je curica? Curice? Curice?
Samo zvoni, čujem te. Samo zvoni.
Samo zvoni, curice.
Samo zvoni, samo zvoni. Dobra si ti curica.
Dobro je, uspjeli smo. Dignite se, ustanite.
Dobro je, dobro.
Dobra si ti curica. U redu. Čujete li ove ptice?
Tamo idemo, samo pratite taj zvuk. Budite iza mene.
Tiho.
Budalice. Hej budalice.
Otvori oči, Malorie. Budalice, evo me tu.
Ne, ne.
Ne, nisi.
Ne, ne.
Malorie, pogledaj me.
Pogledaj me. Malorie, pogledaj me.
Malorie, pogledaj me. -To nije stvarno, nije stvarno.
To nije stvarno, nije stvarno. Nje stvarno.
Malorie? Malorie?
Malorie?
Malorie. Malorie.
Pogledaj me, Malorie. -Dečko. Curice. -Malorie.
Ne mičite se, ostanite gdje jeste! -Otvorite oči.
Otvorite oči.
Malorie, otvori oči.
Dečko, curice. Gdje ste?
Dođite, pogledajte me. Trebam vas, pogledajte me.
Mogu li stvarno skinuti štitnik? -Dečko! -Je li sigurno?
Nemoj, to nisam ja. Ne, nemoj. Ne skidaj štitnik za oči.
Dečko, to nije stvarno. Ne skidaj štitnik, poslušaj me.
Slušaj moj glas, ovo je moj glas!
Curice, dođi. Pogledaj me.
Skini taj štitnik, pogledaj me. -Zar nije opasno gledati?
Ne, nemoj. Evo me, ne skidaj taj štitnik! Molim te, poslušaj me!
Malorie. -Što? Ne. -Molim te, otvori oči. -Nemoj. Curice, javi mi se.
Predivno je. -Javi mi se, molim te. Gdje si?
Dečko, curice. Gdje ste? Ostavite mi djecu.
Ostavite mi djecu!
Dušo, samo zvoni. Samo zvoni.
Samo zvoni, dušo. Evo me, samo zvoni. Hajde, samo zvoni. Samo zvoni.
Bože moj, imam te.
Imam te, dobro smo. Gdje je curica? Gdje je curica? Gdje je curica?
Curice. Curice! Curice! Gdje je curica?
Tebe se boji. -Molim? -Tebe se boji.
Dobro je.
Žao mi je.
Žao mi je, curice. Žao mi je.
Pogriješila sam, nisam smjela biti tako gruba.
Nisam ti smjela braniti da se igraš.
Nisam smjela prekinuti Tomovu priču, jer nije gotova.
Kad se popeo na vrh ogromnog hrasta, vidio je najljepše stvari.
Vidio je stotine djece koja se igraju. Stotine.
Vidio je i ptice... različitih boja,
i... vidio je nas. Vidio nas je s vrha drveta.
Vidio nas je zajedno, moramo ostati zajedno. To nije samo priča.
Nije, jer ti imam toliko toga pokazati.
Imam toliko toga što moraš vidjeti, važi?
Ali, moramo to zajedno, jasno?
Moraš odmah doći do mene, jasno? Molim te? Samo dođi kod mene.
Dušo, dođi kod mene, može?
Toliko te volim. Toliko te volim. Toliko te volim. Toliko te volim.
Moramo pronaći ptice, važi? Pronađimo ptice.
Hoću da slušate ptice, može?
Slušajte ptice. Hajde, slušajte ptice.
Slušajte ptice. Samo slušajte ptice. -Malorie.
Malorie.
Budite tiho. Tiho, tiho.
Malorie, znam da se bojiš, ali to sam ja.
Molim te. Gdje si, Mal? Pomozi mi!
Samo proviri i nađi me.
Hajde. Hajde.
Osluškujte ptice, gdje su ptice?
Gdje su ptice? Ptice. Gdje su ptice?
Ovuda.
Ne čujem ptice! Ne čujem ptice!
Preglasno je, suviše je buke! Malorie! Preglasno je!
Ovuda!
Hodaj, hodaj.
Halo! Halo! Halo!
Otvorite vrata. Molim vas, otvorite vrata!
Zovem se Malorie. Ja sam Malorie. Imam djecu.
Potražite Ricka i recite mu da smo slijedili rijeku i pjev ptica!
Malorie! -Pomoć! -Pogledaj me, Malorie!
Molim vas! -Pogledaj me, Malorie! -Malorie.
Dobro, primite barem djecu. Primite barem djecu.
Primite djecu. To su samo djeca, pustite ih unutra!
Molim vas, otvorite vrata! -Pogledaj me!
Pokaži mi oči! Pokaži mi oči! -U redu.
Ona je u redu. Ona je u redu. Svi su u redu.
Dovedite Ricka. -Dobro je.
Malorie? -Da. -Ja sam Rick. Dođi sa mnom.
Dobro. -Ovamo.
Unutra ste, sad ste sigurni. Možete skinuti svoje štitnike.
Pođite za mnom.
Ptice. -Upozoravaju ljude kad god su ta stvorenja u blizini.
Nije mnogo, ali barem nešto.
Nabavit ću vam suhu odjeću.
Što kažete, da pustimo ptice među njihove prijatelje?
Hoćemo li? Dobro.
Malorie?
Malorie Hayes?
Dr. Lapham.
Kako se vi zovete?
Curica.
Dečko.
Ustvari... ti se zoveš Olympia.
Da, po najdražoj curi koju sam upoznala.
A ti se zoveš...
Zoveš se Tom.
Tom.
Ja sam njihova majka.
Hoćete li se igrati s ostalom djecom?
Želite li se igrati?
Hvala ti, hvala ti mnogo.
Bird Box 2018. -=Lula&Valkanela=-
www.Fakute.com