Бирд Боx 2018. -=Лула&Валканела=- обрада на СР: паyутти
Имамо то место, пребивалиште. Створили смо заједницу.
Ту је сигурно. Колико вас има?
Има ли деце?
Јер, најбрже је тамо стићи реком, сумњам да ћете успети с децом.
Слушајте ме, нећу вам понављати.
Крећемо на пут, биће тешко.
Дуго ће трајати и биће тешко остати опрезан.
Још теже је остати неприметан, али морате и то да савладате.
Морате да урадите све што кажем или нећемо успети. Јасно?
Никако не смете да скинете повезе преко очију.
Ако то приметим, лоше вам се пише. Јасно?
Хладно је, имаћемо чебад. Мали, ти имаш пса. Мала, ти имаш мачкицу.
Ово је такво место и ништа више нам не треба. Јасно?
Нема разговора на реци. Ослушкујте кад год можете.
Ако чујете нешто у шуми, реците ми. Ако чујете нешто у води, реците ми.
Али никад, баш никад не скидајте повезе преко очију.
Ако погледате, умрећете. Јасно?
У реду је. У реду је. У реду је.
Мацо. - У реду је. У реду је.
Идемо.
Добро, добро. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8.
28, 29, 30. Добро, овуда. У реду је. 31, 32, 33.
Где је? Где је?
д Узмем колико могу д
д Не жалим д
д Мислим да... д
Говнару, ја то слушам. - Да, као и цела улица.
Радњ је била крцата, ово ми изгледа озбиљно. Уопште немаш хране.
Шта, о чему се ради? -Ти то озбиљно? - Озбиљно. -Слушај вести, будалице.
Будалице. Који канал, будалице? -Било који.
Ваздушне луке и железничке станице су затворене.
Улице су крцате људима који напуштају градове, аутима или пешке,
док сведочимо неразјашњивим масовним самоубиствима.
Почело је у Румунији, а сад се шири на Европу и Сибир.
Процењује се да има на десетине хиљада мртвих.
Још се не зна узрок масовним самоубиствима у Европи и Русији.
Сведоци јављају о људима који се психотично понашају.
Наши извори тврде да ово није патолошки или вирално.
Влада САД саветује јавност да се смири. Нема јавног саопштења...
Па, то је у Русији, дакле... -Реци то мајкама које се туку за флаширану воду.
Кад смо већ код тога, баш сам причала с мамом.
Зашто увек морам да јој јављам новости о теби?
Зашто причате о мени? - Нећу ваљда да јој причам о себи.
У три сата, идем да погледам арапског пастува у Саусалиту.
Видиш, то је реченица која се не чује сваки дан.
Долазиш? -Не могу, морам да се нађем са др. Лапам.
Са Лапам, кад? -Забога, зашто вичеш кад се узбудиш?
Да те повезем? -Не, у реду је. - Могла бих да уђем, да можда видим бебу.
Или да откажем састанак и одемо да погледамо коња? -Не, јебеш коња.
Гадно! Шта мислиш?
Мислим да видим гомилу људи, а сви ми изгледају јако усамљени.
Усамљеност је случајна. Ради се о људској неспособности повезивања.
Неспособности повезивања с чим? - Можеш ли се помериш? -Мелори.
Помери се. -Већ смо то прошле. - Да. -Теби се то неће десити.
Другачије је с бебом. То је тренутна љубавна веза. -Неће тако бити. -Хоће.
Нема шансе. -Треба да се бојиш самоће, а не овога.
Треба само да те... пошаљемо у стваран свет с другим људима,
да не будеш цео дан у кући. Никад не излазиш. -Зашто бих? Ти ми доносиш намирнице.
Покрени се. -Не, нећу. - Да, хоћеш. -Нећу се покренути.
Зашто? -Нећу, волим своју кућу! - Знам да си једва нашла студио који волиш,
а откад је Рајан отишао, много више радиш. Барем више немаш цимера.
Рајан није био цимер. - Изгледа да јесте.
Свеједно, не можеш ту да одгајаш дете. Где ћеш је сместити?
Откуд знаш да је она? - Надам се, ваљда.
извини, радим. Долазим одмах.
Здраво. -Да, управо су одложили операцију за један сат.
Да?
Да. Одмах ћу назвати.
Шта је?
Још не желите да знате пол? -Да покваримо изненађење, др. Лапам? Не.
Како се осећате? Спавате ли боље?
Тешко. Никад боље нисам спавала, пре овог стања.
То се зове трудноћа. Сме се рећи наглас.
Зар не знате, докторка, ако нешто игноришете, то само прође?
Стварно? Нисам имала појма. -Кад кобила затрудни... -Боже, опет коњи.
Шта ти знаш о коњима? Кад кобила затрудни, истог трена то зна. -Стварно?
Мења исхрану, држање. Гризе све друге коње који јој приђу.
Штета што нисмо сви коњи.
Баш штета, сјајно је бити коњ. Тад бисмо имале мајку,
која би нас одгојила и оца с неке удаљене фарме.
Чекај мало, наш отац и јесте побегао на удаљену фарму. -Баш тако. -Тако је.
Јадне ми. -Требале бисмо да се сажалијевамо уз ручак и боцу вина.
Коначно нешто паметно од тебе. - Добро. -Стварно, испред мене?
Нисмо тако мислиле... -Не, чашица вина неће нашкодити фетусу.
Добро сам чула реч "флаша".
Боље размислите о имену тог фетуса, пошто је сад величине мале лубенице.
Мала лубеница! -Знам да је тешко волети неког кога још не познајете.
Дивно. Да извезем то на малој кесици лаванде?
Продавала бих то у радњи. -Радњи с поклонима. -Имаћеш бебу, Мелори.
Ускоро ћемо ти, ја, Џесика и нека вредна бабица
бити на трећем спрату, изваљујући глупе форе. Само, овај пут нећеш кући сама.
Знам, знам. - Ако то није оно што желиш,
много је парова који очајнички желе дете. Без замерке, изабери шта год хоћеш.
Једино не смеш да га игноришеш и надаш се да ће само нестати.
Јеси ли добро? -Супер сам. -Да ли повраћаш? -Иди у ауто.
Крупни комадићи? -Не, уствари било је прилично глатко, само је излетело.
Видимо се у ауту, важи?
У пролаз. -Испразнимо га.
Осигурање! Пазите. Помоћ. Помозите! Не, врати се!
Смири се. Молим те, смири се. -Шифра сиво, први степен. -Смири се. Осигурање!
Јел' ти сад боље? -Управо се дешава. - Повратила си по себи?
Оно из Русије, од чега људи полуде, стигло је ка нама. -Молим? -Можеш ли, молим те...
Држите се. -Унесите их у болницу. - Хајде, идемо!
Хајде, идемо!
Идемо право у Санта Росу. Остаћеш код мене све док ово срање не прође.
Немам одећу. -Обући ћеш нешто моје. - Нисам ти ја баш цура за чизме.
Сад бринеш шта ћеш обући? -Па, тешим се мислећи на погрешне ствари.
Срање. -Шта је? - Онај ауто је стао насред јебеног пута.
Стани, заобиђи га. -Хајде, пропусти ме.
Ако се ово погорша, пожелећеш да си на проклетом коњу, веруј ми.
Забога! -Срање, срање! - Људи морају престати с глупостима.
Забога, Џес. Само крени, крени! - Нећу кроз црвено с трудницом у ауту.
Дај вози тај ауто! - Пусти ме да возим, излуђујеш ме.
Знаш шта? -Озбиљно, пусти ме.
Није мој. -Мој телефон је на задњем седишту.
Надзорника занима где сам. -Добро, само се обуздај. -Да, баш. -Шта је с тим?
Забога, какво је то срање? - Које срање?
Које срање? Које срање? Шта си видела?
Шта си видела? Реци ми. Које срање? Шта радиш? Забога, Џес. Џес, не ради то.
Шта то... Шта ти је? Не, не. Стани! Стани! Не, не, не!
Стани! Стани! Џес, који ти је ђаво? Џес, молим те. Стани, Џес.
Проклетство! Стани! Молим те, стани!
Лидија, шта то радиш? -Трудна је. - Лидија, немој сад. Ајмо унутра.
Трудна је. -Не можеш јој помоћи!
Пожури, уђи унутра! -Добро.
Душо, устани. Одмах. Мама.
Молим те, не иди. Молим те, не иди.
Гледај доле.
Отворите врата. Ова жена је трудна. Отворите врата! -Не.
Отворите врата. Полиција. - Не отварај.
Полиција! Отворите јебена врата! - Жао ми је, ово је моја кућа.
Уђите. Пожурите! - Хајде, јеси ли добро?
Добро си?
Отишла је да ти помогне. Сад је мртва.
Пусти, сви су се очигледно избезумили. - Жао ми је, жао ми је. -Хајде, уђи у кућу.
Хајде, дођи.
Јесу ли сви добро? - Има ли ико сигнал? Имаш ли Wи-Фи?
Немам. -Ма, дај. - Не ради. -Морам да се јавим деци.
Не, нема ништа. - Душо? -Ништа, нема ничега.
Код куће су? -Извините.
Мама? Мама, назови ме, одмах. Нешто се... Хало? Хало?
Та ствар ће ти сјебати живце. Виђам то недељама код својих клијената.
Јесам ли споменула да сам јебена полицајка? - Још си на академији, то не важи.
Шта год ово било, сигурна сам да ће послати некога.
Не, сигурно је само да ћемо сви ускоро умрети.
Ово изгледа као класично биолошко оружје. Северна Кореја или Иран.
Дагласе, доста је. Још се не зна шта је то, јасно? Морамо остати смирени.
Стварно? -Да. - Молим те.
Јебено смо најебали. - Мислим да сам чула једног.
Трчали смо улицом и кунем се, нешто сам осетила.
Нешто сам чула. -Видела си нешто? Шта? -Не знам, било је тамо.
Присуство? -Да. - Јебено сјебано.
Мора бити нешто, сигурно постоји неки снимак. - Ништа нисам видео. -Моја екипа јесте.
Шта? -Шта? -У једном трену, док смо копали темеље,
а мој предузимач је само залегао испред булдожера.
Други је извалио копачицу у јарак и сломио сопствени врат.
Изгледа, ако гледаш у то, полудиш или те натера да се сам повредиш.
Не, натера те да се убијеш. - Само... док гледаш у то.
Извршиш самоубиство. - Како је то могуће?
Затворите прозоре! Све прозоре. Затворите све прозоре.
Хајде, затворите прозоре.
Хвала Исусу. -Енди, Бејли, чујете ли ме? -Тата? Шта је то напољу?
Бејли! -Бејли? -Бејли. Бејли! Бејли!
Ако изађете, умрећете. -Моја деца су тамо! -Идемо! -Нећете успети!
Програм се вратио, укључите ТВ. - Председник је објавио
ванредно стање и затворио све границе. Не излазите напоље, никако.
Избегавајте друштвене мреже, слушајте радио...
Шта? -Какво се то срање дешава? - Завршна игра, човече. -Опрости, што?
Завршна игра. Човечанству је пресуђено, сами смо то тражили.
Пресуђено? Од стране кога? - Различито их називају.
У свету религије и митологије, често се спомињу демони
или духовна створења. Људи који су их видјели, увек их описују као
створења која преузимају облик ваших највећих страхова,
ваше највеће туге или највећег губитка. - Звучи ми попут срања, религиозне приче.
Није срање, јасно? То је стварност, чињенице. Долазе у разним облицима.
Постоји Ака Мана, Вариос Дивас из древне зороастрианске легенде.
Постоји Сургат из древних хришћанских окултних веровања,
где трудне жене виде нерођено дете попут јастога или паука.
Постоји Хулај-џинг у Кини. Постоји Пука у келтској митологији.
Различита су имена, али увек исто. - Шта би то било? -Наш крај.
Чарли, да ли све ово научио радећи у супермаркету?
Не, проучавам то већ годинама. - На колеџу? -Не на правом, али...
Мислим на интернет, одатле долазе све информације. Пишем књигу, људи. -Јеби га.
Значи, можемо само да чекамо док не полудимо попут њега?
Војска се труди да заузда ово, само морамо да сачекамо.
Слушај, зашто не седнемо? -Не, не. Добро сам, само покушавам да позовем.
Разумем. -Добро сам. - Разумео, Разумео. Овај...
Телефони тренутно не раде. - Добро, добро.
Слушај, да ли те нешто боли? - Шта? Не. Не.
Мислим да имаш потрес мозга. -Добро сам, добро. -У реду. -Добро сам. -У реду.
Само смо се возиле. Онда је она нешто видела.
Нисам видела шта, али онда сам јој видела израз на лицу.
Као да је...
Као да се растужила, а Џес никада није тужна. Не.
Изашла је из аута и отрчала низ улицу, а није била склона самоубиству.
Никад то не би урадила. Али, било је...
А она жена, погледала ме је и почела да прича са својом мајком, а ја...
То је била моја супруга. Звала се Лидија. -У реду.
Није причала са својом мајком, она је умрла пре десет година.
Хало? Хало, чује ли ме ико? Хало?
Има ли кога? Хало, зовем се Мелори.
На реци сам, има ли кога? Хало? Хало? Има ли кога?
Чује ли ме ико? Хало?
Мелори. Мелори.
Мелори.
Прошло је већ три дана од почетка ових догађаја.
Телефони су у квару, немам никаквог контакта.
Нема објава од стране власти, али ако слушате ово,
како ми се чини, све док сте у заштићеном, све док не гледате те ствари...
бићете добро. Не излазите напоље. Чим сазнам нешто ново, јавићу вам.
Мој муж ради с имовином. Каквим правом се ви бавите?
Банкроти. -Кад не тужи своје комшије.
Колико дуго ћемо имати хране? - Не баш превише.
Јер неки од нас не разумеју смисао рационализације.
Дагласе, твоја кућа је иза ове, пођимо по још хране.
Нећемо успети. Не разумеш да...
Томе... -Не пуштајмо никога. - Добро, смирите се.
Здраво? -Да, здраво. - Страшно грешиш. -Дагласе.
Да, здраво. -Здраво? Зовем се Олимпија. Помозите ми, молим вас.
Не отварај та јебена... - Отворићу врата. -Јеби га!
Добро, само трен. - Полако.
Помери се. Хајде.
Хајде. -Иди по ћебе. Донеси ћебе.
Са сваке стране врата су две лампе. Даћу ти ћебе, прекриј сваку од њих.
Добро. -Важи? Желим да ме сакријеш од погледа.
Покриј очи. -Која глупост. - Мелори, покриј очи.
Ево ти, у реду? -У реду је. - Реци ми кад завршиш.
Томе, је ли сад сигурно? - Ћути. -Полако, молим вас!
Ево, покрила сам их. -У реду. Имам те, хајде.
Полако, полако.
Добро је.
Мелори. -Да? - Спусти пушку, молим те. -Да.
Да, пре него што неког убијеш, пошто немаш појма како се користи.
У реду је.
Како... Много вас је овде.
Јеси ли, овај... Јеси ли трудна? - Да. 1. октобра.
А ти? -Крајем септембра.
Чекај, само мало. Јел' се оно срање напољу још догађа?
Остала си сама? -Да, јесам.
Мој муж је премештен прошлог месеца зато што је у ваздухопловним снагама.
Штедела сам колико сам могла, овај...
али била сам јако гладна и бојала сам се да ћу изгладнети бебу, нисам знала шта да радим.
Узми мало воде. -Хвала ти. - Кренула си, куцајући на било која врата?
Живим у близини. -Супер, сад можемо да гладујемо у славу материнства.
Само морамо набавити још залиха. - Да, али не можемо ништа, ако не гледамо.
У јебеној смо замци. -Можда и нисмо. Можда можемо видети више него што мислимо.
Како то мислиш? -Дођите.
Имамо камере око куће које преносе уживо. Дођите горе, хајде.
То је дигитални сигнал. Приказује само боју температуре објекта, ограничену информацију.
Боје на екрану. -И то може имати моћ. Немамо појма како се те ствари одвијају.
Ово нису директне слике.
Можда их не можемо гледати голим оком, али можемо заобилазно.
Пиксели и температура. - Можда се и не покажу.
Па, то нећемо сазнати, док неко од нас не погледа. -Мислим да је то страшна заблуда.
Наравно, Дагласе. Ти мислиш да је све страшна заблуда.
Пре или касније, морамо нешто да урадимо. Ко зна колико ћемо дуго имати струју.
Морате ми веровати, стварно мислим да ће ово успети. -Добро, добро.
Ако успе, могли бисмо тако да потражимо намирнице. -Тачно.
Немој сувише чврсто. - Надам се да знаш шта радиш.
Слушај... ти и твој муж сте добри људи.
Знаш, није... Није то било због тога. - Хвала ти, Дагласе.
Не мораш то да радиш. -Знам, без бриге.
Томе, треба ми даљински. -Да. Ево га, матори.
Па, зашто си га тужио? - Хтели су да сруше овај део куће
и саграде неко стаклено чудовиште. Његов муж је архитекта.
Његово је власништво, шта те брига што он гради? -Зато што бих то морао да гледам.
Ни у лудилу. -Па, крај света је, душо, никад се не зна.
Баш.
Где си, говнару?
Хајде, Грег. Концентриши се.
То је, овај... Ради се о крају света. Моја књига.
Није нека дечја прича у којој сви имају самостреле
и убијају се међусобно да преживе или трче око дивовског лавиринта.
Да. -Не, ова прича је, овај... Ова прича ће бити стварна.
Јеси ли икад замишљао да ће бити нешто овако?
Грег! Грег, можемо ли да уђемо? - Што се дешава? -Грег!
Грег, можемо ли да уђемо ? -Не гледајте!
Покријте очи! -Покријте очи. Пронађите екран. -Грег. -Грег.
Хајде, Грег. -Грег? - Срање. -Овде је.
Добро је! Отворите очи, сад можете да гледате.
Јебено сам му рекао да је то заблуда.
Хајде, идемо даље. Идемо.
Жао ми је, тако ми је жао. - Хајде, идемо даље.
Никад се нећемо извући одавде. Нико нас неће потражити.
Нико нас неће... -Морамо поћи.
Здраво. -Здраво.
Да, желела бих да се зближимо, с обзиром на... -Наравно.
Знаш, овако нећемо бити усамљене.
Читала сам на једном блогу како трудница увек мора да спава уз некога,
јер беба осети кад је мама усамљена. -Супер.
Па, овај... Јеси ли већ размишљала о имену? -Не, још нисам.
А ти? -Па, ако буде девојчица, назвали бисмо је Ариел или Јасмина.
Мада, радо бих је назвала Синдерела (Пепељуга), да има надимак Ела.
А шта се твом мужу свиђа? - Он воли све што ја волим.
А код тебе, шта је омиљено твом мужу? - Остала сам сама.
Баш ми је жао. - Не, све је у реду. Добро је.
Шта је са твојом породицом? Мора да су узбуђени...
Знаш шта? Извињавам се на тренутак. Одмах се враћам.
Извини.
То је нешто што не може да промакне. -Не, теби не може. -Да.
Извини.
Тихо. Тихо, тихо. -Да.
Јеси ли добро? -Јесам. - Опраћу свој веш ујутру.
То је баш добра идеја. - Да, и ја мислим. Лаку ноћ.
Поздрав! Људи, треба ли вам помоћ?
Слободно скините повезе преко очију. - Не скидајте повезе, немојте!
Имам ту нешто хране, та деца ми изгледају гладна.
Доле! Доле! Доле!
Клинци! Јесте ли икад видели малог јелена?
Открићу вам тајну, нашао сам једног у шуми.
Добро, знам да сте уплашени. Слушајте, нема потребе.
Нећу вас повредити, могу да вас довучем до обале.
Скините те проклете повезе!
Видео сам једнога, видео сам истину. Скини тај повез.
Предивно је, предивно. Скините те повезе.
Скините те повезе!
Прочистиће свет! Сви морају да виде. Сви морај да виде.
Имам лоше вести. Остајемо без хране и нема никакве помоћи.
Морамо изаћи напоље. - Слушајте, знам где се можемо снаћи.
Где, Чарли? -У Фиелдс маркету. Све сам закључао кад је кренуло лоше.
Тек сад нам то кажеш? - Барем смо сазнали, хвала.
Добро, треба неко од нас да крене. -Полако, умрећемо пре него што стигнемо.
Зајебавате ме? -Ја идем. - Ако он иде, идем и ја. -Ти си трудна!
Па, ако већ сви ви идете, идем и ја.
Зашто не бих ја кренула с првом групом, а ти с другом?
Идем и ја. -Молим? -То је као смртна казна. - Тренирала сам, бићу добро.
Не свиђа ми се ово, мислим да нико не треба да иде.
Им нас четворо. -Пет, иде и Чарли. -Чарли не иде нигде.
Знате како иде то са осигурањем. - Нема шансе да ја идем.
Дао сам вам информације, то је све што вам треба.
Не морам вам рећи где ћете, у супермаркет. Постоје знаци, већ сте куповали тамо.
Ако вам требају житарице, има тамо знак. Да не знате да читате, схватио бих. Али, знате.
Не, не требам вам ја. -Чарли, биће то истраживање за књигу.
У реду? Биће супер.
Добро, замрачићемо све прозоре, тако је најсигурније.
Чујете ли ово? Како је вожња на слепо сигурна?
Није, имамо ГПС.
Рачунам правац.
Наставите право.
За пола миље, скрените у улицу Беј.
Шта је то? -Неравнина. Само неравнина.
Ово је сензор близине.
Лежећи полицајац, само лежећи полицајац.
Скрените десно.
Скренули смо са пута? - Не, има нешто тамо.
Мислим да је неки камион. -Заобиђи га. Настави да га заобилазиш. -Да, да.
Шта је то?
Да ли још неко вози напољу?
Чарли, диши. - Срање, јебеш ти све ово.
Јебем ти, пусти ме напоље! -Чарли! Смири се. -Људи, не дирајте га.
Погледај ме. Смири се. - Ућуткајте га.
Јеби га, нећемо успети. - Смирите се, смирите.
Срање! -Људи, држ'те се! Држите се, идемо даље!
Држ'те се! - Какав је то јебени гас!
Јеби га, запели смо! - Држ'те се!
Овде скрените лево. - Успори, успори!
Вратили сте се. - Који је то курац?
После свега, треба ли да изађемо напоље? Благо нама.
На три. Један... - Већ сам спреман. -...два, три.
Шта је било, у шта сам ударила? - Само у неки стуб.
Добро, где су... - Врата су јако близу, матори.
Изгубио сам се. -Иди на лево. - Лево... изгубио сам се.
Идемо, људи. -Изгубио сам се. - Ево, овде. -Добро, добро.
Јеси ли? -Нисам. -Добро, чекај. Још мало. Ево, успео сам.
Идемо.
Добро, ушли смо.
Ало! -Тихо! - Проверићу прозоре!
Идемо, идемо.
Добро, сигурни смо. Скините их.
Забога. - Јебени бинго. -Да.
Где су конзерве? -Други пролаз. - Тоалет папир? -Пети.
Јебеш то. Гдје је пиће? - У седмом.
Не заборавите, имамо ограничен простор. Узимајте некварљиво, неопходно.
Где је електроника? -У шестом. - Шести, добро. Супер, хвала ти.
Нећу да чистим ова срања. - Супер.
Драго ми је што сам пошао. Ово је најсрећније место на земљи.
Знам, нема с тобом шале!
Поклон за бебу од мене. - Баш ти хвала.
Да, моја сестра очекује већ четврто... - Боже, права светица.
Јесте.
Увек сам јој мазио стомак. То је смирује.
Да, мали прљави трик природе. - Јел' ти сестра у Сакраменту?
Да. -Стварно? -Јесте.
Шта је с тобом? Где си ти одрасла? - Поред Стоктона. -Стоктон. -Да.
Узгајали смо коње. - На правом ранчу?
Мој тата је био прави каубој. - Тако си научила оно...
Шта? - Баратање пушком. - Да, имала сам занимљиво детињство. - Да.
Стоктон није баш далеко од Сакрамента. - Не, само мало низ 99-ком.
Само мало низ аутопут 99. - Други свет, зар не? - Могли смо на други начин да се сретнемо.
Наравно, могла сам да ти будем дадиља. - Моја секси дадиља.
Кажеш то само зато што ћемо ионако сви помрети. - Можда.
Како сте ви имали среће? Је ли?
Здраво. Здраво, мали.
Тако сам поспана.
Пажња, сви купци нека дођу у седми пролаз, молим.
Имам важно обавештење за вас.
Даме и господо, молим вас... - Да, Дагласе.
Искористио бих ову прилику да наздравим свима нама...
јер сви ми, заједно, омогућавамо крај света...
опет сјајним! Тако је!
Птичице.
Зар вама, глупанима, ништа није јасно? Могли бисмо да останемо овде.
Ту имамо годишњу залиху хране и пића.
Не морамо да платимо и никад не бисмо требали да одемо.
Шта ако они код Грега умру од глади? - Боље они, него ми.
Овде имамо све за живот, баш све.
Не постоји статистички, логички или законски разлог да се враћамо тамо.
Ево разлога: ми нисмо сероње. Нећемо остати овде.
Шта је то?
Пустите ме напоље. - Чарли, шта је иза? - Платформа за утовар.
Хало? - Молим вас, пустите ме унутра.
Причај гласније, не чујем те. - Молим вас, пустите ме унутра.
Покријте очи. - Молим? - Отворићу врата. - Немој. - Неко је напољу.
Морам да отворим врата. - Добро.
Добро, овај... Добро.
Хало? - Хало.
Молим вас, пустите ме унутра. Запео сам. - Чекајте мало. Фиш Фингерс, јеси то ти?
Да, Чарли, то сам ја. - Ко је Фиш Фингерс, Чарли?
Ради ту у супермаркету, са мном. На одељењу морске хране.
Био је по затворима и помало је луд, али је одувек био добар према мени.
Откуд ти ту, матори? - Ја... Ја... Преварили су ме!
КО то? - О коме говориш? Јеси ли тамо сам?
Преварили су ме и оставили ту да трунем. - Ко те ту оставио? О чему говориш?
Људи, нешто није у реду. Нешто није у реду!
Молим вас, пустите ме унутра. Запео сам. - Полако.
Што то радиш, Фиш Фингерс? Што то радиш, матори?
Погледајте! То жели да видите! Пустите ме унутра!
Сувише је јак, не могу да га задржим. - Пустите ме унутра!
Срање!
Чарли! Чарли! Чарли! Јебем ти! Чарли, чекај!
Погледај, Чарли. Предивно је.
Чарли? - Чарли! - Чарли! - Чарли!
Срање. - Јебем ти.
Јебем ти.
Идемо. Морамо даље. Хајде, идемо.
Идемо одавде.
Молим вас, пустите ме унутра. - Како је тај тип преживео унутра?
Молим вас, пустите ме унутра.
Здраво, Феликсе! - Боже, погледајте све ово.
Птичице? - Да, оне, овај... Изгледа да осете кад су она створења у близини.
Где је Чарли? - Још једна књига коју нећу морати да прочитам.
Спасао нас је, ти јебени говнару!
Знам шта мислиш о мени, шта сви мисле о мени. Знаш, кад сам се разводио,
моја прва жена ме није звала кретеном, јер би то била увреда свим кретенима.
Моја друга жена је рекла да се не боји да оде у пакао,
јер то не може бити горе од брака са мном. - Мислим да би ми се свиделе.
Можда. Затим Лидија, то је била трећа срећа за мене.
Најљубазнија жена коју сам упознао.
И ето мене, а ње више нема. Знаш ли зашто је то тако?
Јер, на крају, постоје само две врсте људи. Сероње и мртви.
Боже, звучиш попут мог оца. - Попут твог оца. Зашто?
Био је паметан и просипао је памет пред незахвалним будалама?
Да, био је тешки сероња.
Као и ти, у свему што би урадио тражио је дубље значење,
развијао теорије завере и кривио друге за све своје грешке.
Али, чим смо сестра и ја схватиле да му је то био само изговор,
како би третирао породицу попут гована, то нам је олакшало живот.
Знаш шта ја мислим? Видим разлику међу нама. - Да?
Ја никад не грешим. Ви сте... два иста кретена.
Личим ли на њега? - Па... не баш.
Није био неодољиво привлачан? - Не зато, само... Коса, коса је другачија.
Коса? - Да. Имао је нешто косе.
Тако.
Не могу. - Ма дај, крај света је.
Сумњам да ће пар капи вискија нешто битно променити, зар не?
Па... Надам се да грешиш. О говнарима и мртвима.
Надам се да има нешто боље. - Наздравимо нади да постоји нешто боље.
Затвори гаражу. - Може.
Чекај, чекај. Покријте очи. - Да.
Добро, добро. Затворено је, затворено.
Курвини синови. Где је јебени ауто?
Људи, где су Луси и Феликс?
Јебем ти.
Престала си да веслаш. -Мало се одмарам. - Колико још дуго? - Неколико сати.
Мелори!
Мелори! Мелори!
Помози!
Мелори!
Јесте ли добро? - Да. - Хладно ми је. - Знам, знам да јесте, издржите.
Не, не. Сва храна и ћебад, проклетство!
- Жао ми је. - Не, не, ево... Чекај мало. Добро, добро је.
Добро. - Хладно ми је. - Угрејаћемо те, важи? Угрејаћемо те.
Обуци ово. Пази на повез. Затегни га.
Чујете ли ово? Јесте ли чули?
Лезите на дно чамца. Лезите, скроз на дно.
Морате бити тихи, оставићу птичице уз вас.
Покрићу вас, али не говорите и не напуштајте чамац.
Јасно? Не напуштајте овај чамац!
Срање.
Мелори. Мелори.
Нешто није у реду с Мелори.
Мелори.
Мелори?
Рекла сам да останете у чамцу. Немојте да мислите.
Урадите како вам кажем или ћете умрети, јасно?
Ако ми се нешто деси, не покушавајте да ми помогнете.
Заборавите на мене и покушајте да се спасите. Јел' јасно?
Реци! Ако ми се нешто деси, шт ћеш урадити? Спашавати себе. Реци то!
Спасићу себе. - Спасићеш себе. - Не верујем вам.
Крај света нас тера на свашта. - Ово није крај света. - Стварно?
Чини ми се да јесте.
Пред крај моје туре у Ираку, били смо у неком селу...
патролирали смо улицама, да се уверимо да су сви сигурни.
Једног јутра, видели смо... једног оца како шета с четворо деце.
Стао сам да се уверим да је све у реду, да ће сигурно стићи где је већ кренуо.
Испало је да води децу у школу.
Усред свог тог срања, тог хаоса, водио је своју децу у школу.
И тако... Пратили смо их.
Дан за даном. Пратили смо их. То нам је постала рутина.
Затим, при крају наше туре, дао ми је ово, кад је дошло време за повратак кући.
Да.
Волим да мислим како их још увек прати у школу.
Хало, чује ли ме ико, хало? Овде Мелори. Има ли кога, чујете ли ме? Хало?
Чује ли ме ико, хало? Хало? Чује ли ме ико?
Хало? Проба, хало? Хало, има ли кога? Хало?
Чујете ли ме, молим вас?
Хало? Проба. - Јеси ли... Имаш ли повез?
Имаш. Је ли оно ћебе горе? Добро, уђи, али брзо.
Хвала ти. Ево мог повеза. Много ти хвала.
У реду је. Сачекај, сачекај овде. Мелори! - Морам да пишам. - Олимпија, шта то радиш?
Мелори! - Шта то радиш?
На шта мислиш? Лези доле! - У реду је, само је преплашен.
Само је преплашен. - Томе, провери торбу. Дођи овамо, Олимпија. Дођи овамо.
Ко си ти? - Ко је тај тип? - Томе, пазим га. Провери торбу, провери торбу.
Ко је овај? - Само је преплашен. - Ко си ти? - Како је доспео овде?
Ћути, Олимпија. Ко си ти? - Био је преплашен, океј? Пустила сам га унутра.
Пустила си странца у кућу! - Жао ми је. Био је ужаснут! - Јеси ли ретардиран?
Боже. У реду је. Молим те. - Зовем се Гери. Живим у граду.
Кад је све ово почело, отпутовао сам првим возом с неким колегама,
мислили смо да ћемо бити на сигурном.
Молим вас, пустите ме да останем овде. Прате ме. - Ко те прати?
Не верујем му, лаже. - Ко те прати? - Очигледно је да лаже.
Кунем се. - Зашто си дошао?
Отишли смо до куће мог колеге Карла, да се притајимо.
Све је било у реду, док нису провалили. - Та створења не проваљују у куће.
Не, не та створења, већ они лудаци. Они лудаци из Нортвуда.
Нортвуд? Не знам, где је то?
То је ментална установа за луде криминалце. Па, дивно је знати да су пуштени напоље.
И онда? - Извели су нас напоље и присилили да широм отворимо очи,
како бисмо гледали у она створења. - Молим?
Јеси ли ти погледао? - Нисам.
Мој пријатељ Карл некако је успе дао одгурне једног од њих на тло,
а ми остали смо се разбежали.
Све време сам трчао и трчао, све док нисам стигао овде.
Куцао сам на сва врата, нико ми није одговарао.
Све док ви нисте... Хвала вам.
Птице. Најстрашније је то... кад су ти људи упали, они...
нису носили повезе за очи. Као да им уопште нису требали.
Али, били су напољу. Морали су да имају повезе. - Они их нису имали.
На те лудаке ништа не утиче, као на све остале. Желели су да гледају.
Били су срећни. Било им је драго.
Говорили су да то свако мора да види.
Чекај. - Дижи се и одлази. Ово није сиротиште.
Новајлијо, хвала ти на посети. Баш нам је било драго. А сад, одјеби.
Ако се неко не слаже, нека крене с њим. Одлази, одмах! - Дагласе, то је убиство.
Не, ово је убиство. - Молим те. - Пустити странце у ову кућу.
Сваки контакт с спљним светом донео нам је смрт. Лидија, Грег, Чарли.
Ако желите да спашавате људе напољу, изађите кроз ова врата и урадите то.
Нећемо више доводити странце овамо. Не, док сам ја жив.
Нећу да ти понављам, дижи се и одлази...
Хвала вам.
Ти ћеш да спаваш у гаражи.
Отворила сам та врата, јер памтим како сам се ја осећала напољу.
Да ме нисте пустили унутра, ја... Осећам да сам вам на терету.
Ниси више на терету од мене, јасно? - То није тачно. - Јесте, тачно је.
Ти ниси слаба попут мене. Тако сам размажена.
Моји родитељи би учинили све за мене, затим и мој супруг,
а ја... смекшала сам од све те љубави.
Па, мене су одгојили вукови, сматрај се срећном.
Ако ми се нешто деси, желела бих да се побринеш за моје дете.
Важи? - Не, не. - Молим те. - То је твоје дете. - Мелори.
Не. - Обећај ми. - Ништа ти се неће десити.
То је твоје дете. - Обећај ми. - Ништа... - Молим те, обећај ми.
Да, добро. Наравно.
Шта је ово?
Па, да сам хтела да ти кажем, не бих се замарала стављањем у ову дивну кесицу.
Узела сам то приликом набавке.
Баш је слатко. - Да. - Хвала ти. - Нема на чему.
Знам да ниси овако замишљала даривање детета. - Ма не, супер је.
Дај то својем детету кад довољно порасте, важи? -Хвала ти.
Људи, река помало убрзава. Време је за договор.
Причаћу вам о брзацима. Брзаци су места где река постаје незгодна.
Јако је бучно. Врло је опасно,
биће то нешто најтеже што ћемо икад доживети.
Кад стигнемо тамо, једно од вас ће имати важан задатак.
Једно од вас ће морати да гледа.
Онај ко буде гледао, мораће да ми говори где да управљам,
тако да управљам у правом смеру. Ако ја будем гледала, нећемо успети.
Шта ако нешто угледамо? - Ја ћу. - Не, не.
Ја ћу одредити ко ће гледати, јасно? Ја ћу то рећи.
Ја говорим ко иде. Ја говорим ко гледа.
Ја ћу рећи ко ће гледати.
д Живјети без тебе д д Било би сувише болно за мене д
д Помолићу се за тебе д
Проба. Проба. Хало? Хало? Има ли кога? Хало? Проба, један, два, три. Хало?
Проба.
д Заувек ћеш остати у мом срцу д - Волим ову песму. - И ја.
И ја. - И ја. - Никад је раније нисам чула.
д Заувек заједно, тако мора бити д
д Живети без тебе д д Било би сувише болно за мене д
Можда је лажна узбуна, зар не? - Добро је. Идемо горе у спаваћу собу.
Требамо пешкире, сунђере, овај... маказе и много воде.
Бокале воде. У реду је, у реду.
У реду је, у реду је. Полако, држим те. У реду је, у реду је.
Маказе су у фиоци код твоје леве руке. Да.
Добро, беба долази. - Не, немогуће. Немогуће. - Богами, долази.
Дођи са мном, дођи. - Ово је немогуће. - Могуће је, хајде.
Морам однети воду. - Ми ћемо је донети.
Добро, ево нас.
Добро се држите, вас две. - Дај, ћути.
Још једном. Хајде, хајде.
Добро је, добро.
Дечак.
Не. Твоја тетка је мислила да ћеш бити девојчица.
Новајлијо. Новајлијо, пусти ме унутра. Дођи и откључај врата. Хајде.
Пусти ме напоље. Шта то радиш?
Шта?
Шта то радиш?
Гери?
Гери!
Томе! Ставио је птице у фрижидер. Томе, рекох ти да је јебени лудак.
Гери...
Томе, узми пушку. Он је лудак.
Шта радиш, који курац? Пустили смо те у кућу. Ми...
Не! Не! Јебем ти!
Јебени говнару. Знао сам да си јебени лудак. Ти, јебено говно. Спасили смо те.
Јебем ти!
Још мало. - Тако, добро је. Да! Да! Да.
Успела си, мамице. Успела си.
Здраво.
Изгледате предивно. - Шта се дешава доле?
Могу ли да погледам?
Предивно.
Хвала ти.
Могу ли да видим твоје?
Да.
Хвала ти.
Погледајте ово. Погледајте ово.
Олимпија, покриј очи. - Није ли предивно?
Немој, зашто то радиш? Гери, молим те, немој.
Гледајте. - Гери, молим те, немој. - Покажи детету. - Не, не, немој, Олимпија.
Олимпија, прекриј бебине очи. Олимпија.
Видите?
Покажи своју бебу. - Олимпија, дај ми да видим бебу.
Ниси ти толико лош. - Олимпија, дај ми да видим бебу.
Покриј бебине очи. Дај да је погледам, само на минут.
Олимпија, дај ми да је придржим, само на минут.
Само један минут. Дај ми да је придржим, само на минут, важи?
Један минут. - Види. - Важи? - Види.
Гледај!
Не. не. Молим те, немој!
Гледај, гледај. - Не, не. Нећу, не.
Мелори, дај ми децу.
Дај ми клинце. Дај ми децу или ћу их сам узети!
Говнару.
Шта ти радиш овде?
Да ли си дошао да погледаш? Отвори очи.
Немој бити преплашен. Погледај ме, погледај ме.
Погледај ме, погледај ме!
Жао ми је.
Жао ми је што ниси успео да видиш. Предивно је.
Тако предивно. Жао ми је.
Прочистиће свет.
Молим те, немој. Немој да нас повредиш. Молим те, склони се од нас.
Молим те, молим те.
Молим те, немој то да радиш. Немој, молим те.
У реду је, у реду је.
Слушајте куцкање. Ослушкујте звуке, јесу ли тиши или гласнији.
Слушајте ово. Слушајте.
Ако су гласнији, на отвореном сте простору. Чујете ли?
Али, ако су тиши, нешто је у близини.
Молим вас, било ко. Хало? Хало? Хало, хал...
Хало?
Проверите. Да. - Нема ту ничега.
Идемо на друго место. - Јебем ти, коначно.
Шта није у реду?
Опет сам чула неке од њих. - Молим?
Неколико њих... вози се унаоколо.
Возе се унаоколо као да немају повезе за очи. - У реду.
Нема више соло шетњи. - Важи.
Шта је ово? - Смислила сам алармни систем за децу.
Ако су у невољи, удари звонце. - Добро, то је баш лепо.
Шта је ово? - Ма, то је...
Чисто преживљавање. - Чисто преживљавање? - Да.
Хало? Хало? Има ли кога? Хало?
Проба. Проба. Ако неко слуша, молим вас, јавите се.
Хало? - Хало. Ко је то? - Зовем се Рик. Ко си ти?
Рик, овде Том.
Имамо једно место. Пребивалиште с довољно залиха...
Створили смо заједницу. Овде је сигурно.
Ми смо доле, низ реку. Где сте ви? - Не говори му.
Близу Пајкс Куорија. - Исусе, далеко сте. Колико вас има?
Четворо. - Имате ли деце? - Немој, ништа не говори. - У реду је, добро је.
Не, зашто?
Јер је реком најбрже доћи овамо, сумњам да ћете успети ако имате децу.
Чекај, како реком? - Пловите низ њу што даље можете.
Останите на води док не дођете до брзака. Тамо је вода брза, опасно је.
Изгубили смо доста људи. Морате пажљиво да гледате.
Шта му то значи? - Како то мислиш, пажљиво да гледамо?
Мораћете да гледате. - Рекла сам ти. - Рик, имаћемо повезе преко очију.
Не можемо да гледамо. - Драго ми је што си то рекао.
Неко ће морати...
Припремите се за два дана вожње речним током.
Понесите залихе за више дана.
Како ћу вас наћи после брзака, Рик?
Чућеш птице.
Имамо их много. Само пратите њихово певање до нас.
Иза малог насипа, видећете зид с вратима.
То је наш... - Шта? - Шта је то?
Рик? Рик?
Можда је стварно. - Није. - Можда је истина.
Можда није баш довољно. - Шта ако нам Рик може помоћи?
А шта ако је Рик један од њих, је ли? - Чекај, знао је за птице.
Забога, Гери је знао за птице и ставио их је у фрижидер.
Не могу да верујем да уопште размишљаш о томе.
У кућама више нема хране, морамо поћи.
Стварно мислиш да ја то не знам? Мислиш да ја то не знам?
Кад сам био мали, имали смо баш овакав чамац.
Сваког лета, носили смо га до језера. Сваког лета.
Свидело би вам се тамо. Има дрвећа, цвећа.
Вода је била топла, а небо пуно облака.
Сви смо се играли у води. Сви клинци, сва деца.
Само смо јурцали горе, доле уз обалу. - Било је и друге деце на свету?
Да, попут вас. Баш попут тебе. Попут тебе.
Једног дана, налетели смо на јако велик храст. Био је већи и од ове куће.
Био је толико висок и стар, нисмо му видели врх.
Погодите што смо урадили? - Пели сте се. - Да, попели смо се на њега.
Пели смо се све до врха.
Погодите што смо видели на врху? - Дечко, цурице, време је за кревет.
Том нам прича причу.
Мел, још мало... Скоро је готово. - Нећу да понављам, хајде.
Цурице, хајде. Одмах.
Дођи. Одмах.
У кревет!
Шта то радиш? - Шта ти радиш?
Сад мисле да ће ићи напоље и пењати се на дрво с неким новим клинцима,
и гледати лептире и цвеће! - То је прича, Мелори. - То није прича, то је лаж.
Јер они се никад неће пењати на дрвеће, нити наћи нове пријатеље.
Зашто хоћеш да верују у то? - Морају да верују у нешто.
Чему све ово, ако немају у шта да верују?
Да преживе! - Преживљавање није живот. - Умреће ако те буду слушали!
Живот је више од тога. Оно што би могло бити, што можеш створити.
Мораш им обећати снове који се можда никада неће остварити.
Мораш их волети, знајући да их сваког трена можеш изгубити.
Они заслужују снове, љубав, наду, мајку.
Они заслужују мајку.
Ниси им дала имена, Мел. Зовеш их дечко и цурица! Размисли мало.
Сваку одлуку доносим због њих. Баш сваку.
Знаш ли што сам видео? На врху дрвета?
Видео сам гнездо. С пет птичица.
Седеле су на врху гране.
Онда су само одлетеле.
Држим их, седите!
Сигурно је, уђите.
Нема шансе. - Вероватно је устајало. - Да.
Дођи. Баш тако их волим.
Жао ми је.
Жао ми је. - И мени.
Дођи.
Клинци.
Ово су јагоде. То је укус јагода.
Шта је то? - Тихо.
Тихо.
Има ли кога код куће?
Одведи клинце с друге стране, омешћу их.
Ако не дођем за 15 минута, поведи клинце у чамац и пођите.
Нећу те оставити! - Мел. - Не, нећу те оставити. - Слушај ме.
Толико те волим. Волим те. Одлази.
Нећу! - Иди, молим те. - Будите добри. Идите.
Идите! Ево ме!
Здраво, пријатељу. - Могу ли да вам помогнем?
Сумњам, пријатељу. Ми ћемо теби помоћи.
Не. Одлазите! - Скини повез. - Одјеби.
Одјебите! - Неће она нигде.
Тамо је жена с двоје деце.
Они долазе. Неће те повредити. - Јебем ти.
Напротив... то је нешто предивно, пријатељу.
Слушајте ме, нећу да вам понављам. Одлазимо на пут и биће нам тешко.
Морате урадити све што вам кажем или нећемо успети. Јасно?
Где је Том? - Он неће доћи.
Време је, време је.
Сећате се брзака? Сећате се шта сам вам причала о брзацима?
Па, пред нама су. Јако су опасни и можемо их проћи на само један начин.
Неко мора да гледа. - Ја ћу гледати. - Не. Ја одлучујем, јасно? Ја одлучујем.
Само... само мало.
Ја ћу.
Толико те волим.
Нико неће гледати. Добро, нико неће гледати.
Важи?
Покријте очи, покријте их.
Хајде, клекните. Спустите се и чврсто држите.
Не мичите се, држите се чврсто.
Чврсто се држите, не пуштајте. Успећемо.
Држите се!
Молим вас, држите се. Држите се!
Девојчице! Дечко!
Девојчице! Дечко! Дечко?
Девојчице!
Мелори.
Дечко!
Зовите ме! - Помози! - Мелори. - Зовите ме!
Мелори! - Ево ме. - Мелори!
Стижем. Где си? - Мелори. - Где је Девојчице? Девојчице? Цурице?
Само звони, чујем те. Само звони.
Само звони, девојчице.
Само звони, само звони. Добра си ти девојчица.
Добро је, успели смо. Дигните се, устаните.
Добро је, добро.
Добра си ти девојчица. У реду. Чујете ли ове птице?
Тамо идемо, само пратите тај звук. Будите иза мене.
Тихо.
Будалице. Хеј будалице.
Отвори очи, Мелори. Будалице, ево ме ту.
Не, не.
Не, ниси.
Не, не.
Мелори, погледај ме.
Погледај ме. Мелори, погледај ме.
Мелори, погледај ме. - То није стварно, није стварно.
То није стварно, није стварно. Ње стварно.
Мелори? Мелори?
Мелори?
Мелори. Мелори.
Погледај ме, Мелори. - Дечко. Девојчице. - Мелори.
Не померајте се, останите где сте! - Отворите очи.
Отворите очи.
Мелори, отвори очи.
Дечко, девојчице. Где сте?
Дођите, погледајте ме. Потребни сте ми, погледајте ме.
Могу ли стварно да скинем повез? - Дечко! - Је ли сигурно?
Немој, то нисам ја. Не, немој. Не скидај повез за очи.
Дечко, то није стварно. Не скидај повез, слушај ме.
Слушај мој глас, ово је мој глас!
Девојчице, дођи. Погледај ме.
Скини тај повез, погледај ме. - Зар није опасно гледати?
Не, немој. Ево ме, не скидај тај повез! Молим те, послушај ме!
Мелори. - Шта? Не. - Молим те, отвори очи. - Немој. Девојчице, јави ми се.
Предивно је. - Јави ми се, молим те. Где си?
Дечко, Девојчице. Где сте? Оставите ми децу.
Оставите ми децу!
Душо, само звони. Само звони.
Само звони, душо. Ево ме, само звони. Хајде, само звони. Само звони.
Боже мој, имам те.
Имам те, добро смо. Где је девојчица? Где је девојчица? Где је девојчица?
Девојчице. Девојчице! Девојчице! Где је девојчица?
Тебе се боји. - Молим? - Тебе се боји.
Добро је.
Жао ми је.
Жао ми је, девојчице. Жао ми је.
Погрешила сам, нисам смела да будем тако груба.
Нисам смела да ти браним да се играш.
Нисам смела да прекинем Томову причу, јер није готова.
Кад се попео на врх огромног храста, видео је најлепше ствари.
Видео је стотине деце која се играју. Стотине.
Видео је и птице... различитих боја,
и... видео је нас. Видео нас је с врха дрвета.
Видео нас је заједно, морамо остати заједно. То није само прича.
Није, јер имам толико тога да ти покажем.
Има толико тога што мораш да видиш, важи?
Али, морамо то заједно, јасно?
Мораш одмах доћи до мене, јасно? Молим те? Само дођи код мене.
Душо, дођи код мене, може?
Толико те волим. Толико те волим. Толико те волим. Толико те волим.
Морамо пронаћи птице, важи? Пронађимо птице.
Хоћу да слушате птице, може?
Слушајте птице. Хајде, слушајте птице.
Слушајте птице. Само слушајте птице. - Мелори.
Мелори.
Будите тихи. Тихо, тихо.
Мелори, знам да се бојиш, али то сам ја.
Молим те. Где си, Мел? Помози ми!
Само провири и нађи ме.
Хајде. Хајде.
Ослушкујте птице, где су птице?
Где су птице? Птице. Где су птице?
Овуда.
Не чујем птице! Не чујем птице!
Прегласно је, сувише је буке! Мелори! Прегласно је!
Овуда!
Ходај, ходај.
Хало! Хало! Хало!
Отворите врата. Молим вас, отворите врата!
Зовем се Мелори. Ја сам Мелори. Имам децу.
Потражите Рика и реците му да смо следили реку и пој птица!
Мелори! - Помоћ! - Погледај ме, Мелори!
Молим вас! - Погледај ме, Мелори! - Мелори.
Добро, примите барем децу. Примите барем децу.
Примите децу. То су само деца, пустите их унутра!
Молим вас, отворите врата! - Погледај ме!
Дај да ти видим очи! Дај да ти видим очи! - У реду.
Она је у реду. Она је у реду. Сви су у реду.
Доведите Рика. - Добро је.
Мелори? - Да. - Ја сам Рик. Дођи са мном.
Добро. - Овамо.
Унутра сте, сад сте сигурни. Можете скинути своје повезе.
Пођите за мном.
Птице. - Упозоравају људе кад год су та створења у близини.
Није много, али барем нешто.
Донећу вам суву одећу.
Шта кажете, да пустимо птице међу њихове пријатеље?
Хоћемо ли? Добро.
Мелори?
Мелори Хејс?
Др. Лапам.
Како се ви зовете?
Девојчица.
Дечко.
Уствари... ти се зовеш Олимпија.
Да, по најдражој девојци коју сам упознала.
А ти се зовеш...
Зовеш се Том.
Том.
Ја сам њихова мајка.
Хоћете ли да се играте са осталом децом?
Желите ли да се играте?
Хвала ти, хвала ти много.
Бирд Боx 2018. -=Лула&Валканела=- обрада на СР: паyутти
Preuzeto sa www.Fakute.com