NETFLIX PREDSTAVLJA
Imamo mjesto, smještaj.
Imamo zajednicu.
Tu je sigurno.
Koliko vas ima ondje?
Ima li djece?
Najbrže ćete stići rijekom,
ali ne vjerujem da ćete uspjeti s djecom.
Poslušajte me. Neću vam ponavljati.
Idemo na put. Bit će teško.
Činit će se kao da dugo traje.
Bit će teško ostati na oprezu.
Bit će još teže ne pustiti ni glasa, ali morate se potruditi.
Morate napraviti sve točno kako vam kažem ili nećemo uspjeti.
Razumijete li?
Ni pod kojim uvjetima ne smijete skinuti povez.
Ako to vidim, ozlijedit ću vas.
Razumijete li?
Hladno je, imamo pokrivače.
Dječače, djevojčice, imate igračke.
Ovo je samo mjesto i ništa nam više tu ne treba.
Razumijete li?
Nema pričanja kad dođemo na rijeku.
Morate slušati najpažljivije što možete.
Ako čujete nešto u šumi, recite mi.
Ako čujete nešto u vodi, recite mi.
Ali nikad ne skidajte povez s očiju.
Ako gledate, umrijet ćete.
Razumijete li?
U redu je.
Hajdemo.
U redu.
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam, osam.
Dvadeset osam, 29, 30. Ovim putem. U redu je.
Trideset jedan, 32, 33.
Gdje je?
PET GODINA PRIJE
-Kozo, slušala sam to. -Da, kao i ljudi u ulici.
Bila je gužva u trgovini. Čini se da je ozbiljno.
Opa, ti doslovno nemaš hrane.
-Što to? -Šališ se?
-Ozbiljno. -Uključi vijesti.
Šašavice.
-Koji program, šašavice? -Bilo koji.
...zatvoreni su aerodromi i željeznica.
Ulice su pune ljudi koji bježe iz grada autom ili pješice
dok svjedoci prijavljuju neobjašnjiva masovna samoubojstva.
Od prvog slučaja u Rumunjskoj,
slučajevi se alarmantno brzo šire diljem Europe i Sibira.
Broj umrlih procjenjuje se na desetke tisuća.
...još ne znamo uzrok masovnih samoubojstava.
Svjedoci izvještavaju o psihotičnom ponašanju ljudi.
Naši izvori tvrde
da ovo nije patološki ili virusno.
Američke vlasti savjetuju da ostanete mirni.
Nema službeno potvrđenih...
Pa to je u Rusiji...
Reci to kućanicama koje se svađaju oko boce vode.
Kad smo kod kućanica, upravo sam razgovarala s mamom.
Zašto joj ja javljam novosti o tebi?
-Zašto uopće pričate o meni? -Pa neću o sebi.
Ići ću pogledati arapskog pastuha u Sausalito.
Tu rečenicu ne čuješ svaki dan.
-Želiš ići sa mnom? -Ne mogu, idem ginekologu.
-Kad? -Zašto povisiš ton kad se uzbudiš?
-Hoću li te odvesti? -Ne.
Mogla bih ići. Možda vidimo bebu.
Ili ću otkazati pregled i idemo kod konja.
Ne. Jebeš konja.
Baš si zlobna.
Što misliš?
Vidim hrpu ljudi koji sjede zajedno,
ali svi su vrlo usamljeni.
Usamljenost je slučajna.
Riječ je o nesposobnosti ljudi da se povežu.
S čime?
-Makni se. -Malorie, pričale smo o tome.
To se neće dogoditi tebi.
S djetetom je drukčije, odmah se zaljubiš.
-Neće tako biti sa mnom. -Hoće.
-Neće. -Trebaš se bojati samoće, a ne ovog.
Moraš krenuti u stvarni svijet s drugim ljudima,
a ne biti u kući po cijele dane.
Zašto izlaziti kad mi nosiš namirnice?
-Pokreni se. -Ne, neću.
-Hoćeš. -Neću.
-Zašto? -Volim svoju kuću!
Dugo si tražila studio koji ti se sviđa,
a otkad je Ryan otišao, puno više radiš.
Ali... U redu, nema više cimera.
On nije bio cimer.
Čini se da jest.
No ne možeš ovdje odgajati dijete. Gdje ćeš je uopće staviti?
Kako znaš da je ona?
Puste želje, izgleda.
Zovu me s posla. Odmah dolazim.
Zdravo.
Da.
Odmah ću te nazvati.
Što?
I dalje ne želite znati spol?
Pa da upropastim iznenađenje? Nikako.
Kako se osjećate? Spavate li bolje?
Teško.
Nisam dobro spavala ni prije ovog stanja.
Zove se trudnoća. Možete reći naglas.
Zar ne znate da ako stvari ignorirate,
one nestanu?
Oh, zaista? Nisam imala pojma.
-Ždrebna kobila... -Bože.
Što znate o njima? Kobila odmah zna kad je ždrebna.
-Zaista? -Promijeni način prehrane i hodanja.
Grize konje koji joj se previše približe.
-Šteta što nismo konji. -Šteta.
To bi bilo super jer bismo imale majku
koja bi nas odgojila
i oca na nekoj dalekoj farmi pastuha.
Čekaj, pa on i jest otišao tamo.
-Tako je. -Tako je.
Jadne mi.
Pođimo na ručak i sažaljevajmo se uz bocu vina.
Napokon si rekla nešto smisleno.
-Dobro. -Zaista, preda mnom?
Nismo mislile...
Čašica vina neće naškoditi malom graškiću.
Sigurno sam čula "boca".
Mogli biste smisliti ime za graškića
sad kad je dijete veličine lubenice.
Lubeničica!
Znam, teško je voljeti nekog koga nisi upoznala.
To je predivno.
Mogli biste s tim natpisom napraviti suvenire.
Pa ih prodavati u trgovini.
Imat ćete dijete.
Prilično brzo ćemo vi i ja, Jessica i neka opaka primalja
zbijati pametne šale u rađaoni.
Samo tad nećete sami ići kući.
Znam.
No ako ne želite to...
puno parova očajnički želi posvojiti dijete.
Bez osuđivanja. Možete sami donijeti odluku.
No ne možete to ignorirati i nadati se da će nestati.
RAZMIŠLJATE O POSVAJANJU?
Jesi li dobro?
Odlično sam.
Povraćaš li?
Čekaj me u autu.
Ima li komadića?
Ne, samo je glatko kliznulo.
Nađemo se kod auta, može?
-U hodniku. -Raščistimo ga.
Hej! Osiguranje!
Pazite. Pomoć!
Ne, odmaknite se!
-Smirite se, molim vas! -Hitna intervencija!
Smirite se! Osiguranje!
-Je li ti bolje? -Upravo se događa.
Imaš na sebi?
Stiglo je ono zbog čega svi polude.
-Što? -Možeš li, molim te...
Držite se!
-U bolnicu. -O, Bože. Vozi!
Vozi!
Idemo u Santa Rosu.
Možeš ostati kod mene dok ovo ne prođe.
-Nemam odjeće. -Možeš nositi moju.
Nisam tip za kaubojske čizme.
Sad se brineš što ćeš odjenuti?
Tješi me fokus na pogrešne stvari.
-Sranje. -Što?
Auto je stao nasred jebene ceste.
-Stani. Obiđi ga. -Propusti me.
Kad se ovo pogorša, maknut ćeš se s ceste
i jahati konja, vjeruj mi.
-O, Bože! -Sranje!
Ljudi moraju prestati s glupostima.
O, moj Bože, Jess. Samo vozi!
Neću kroz crveno s trudnicom.
Samo vozi!
Pusti me da vozim. Plašiš me.
Pusti me da vozim.
-To nije moj mobitel. -Moj je iza.
-Sigurno se šef pita gdje sam. -Strpi se malo.
Što si učinila s njim?
O, Bože! Što je to?
Što to?
Što to? Što to gledaš?
Što si vidjela? Reci mi. Što je to?
Što to radiš? Bože, Jess. Nemoj to raditi.
Što je s tobom? Ne. Prestani!
Ne!
Stani!
Jess, što ti je? Molim te, stani.
K vragu! Molim te, stani!
Hajde!
-Lydia, što radiš? -Trudna je.
Lydia, ne sad. Hajdemo unutra.
Trudna je.
Ne možeš pomoći!
Požuri se unutra!
U redu.
Dušo, ustani odmah.
Majko?
Nemoj otići.
Gledaj dolje.
Otvorite vrata. Žena je trudna.
-Otvorite vrata! -Ne.
Otvorite vrata. Ovdje policija.
Ne otvaraj.
-Policija! Otvarajte! -Žao mi je.
Moja je kuća.
Uđite. Brzo!
Hajde. Jesi dobro?
Jesi li dobro?
Išla vam je pomoći.
A sad je više nema.
Svi smo očito malo izbezumljeni.
-Jako mi je žao. -Hajde, uđi.
Žao mi je.
Hajde.
-Jesu li svi dobro? -Ima li tko signala?
-Imaš li Wi-Fi? -Ne.
Hajde.
-Ne radi. -Moram doći do djece.
Ne, ne radi.
-Dušo? -Ne, nema signala.
Jesu li kod kuće?
Mama, nazovi me odmah.
Halo?
Sjebe živčani sustav.
Viđam to kod svojih klijenata tjednima.
Hej, ja sam policajka!
Ne, nisi, tek si na akademiji.
Što god da to bilo, sigurno će nekog brzo poslati.
Ne, uskoro ćemo samo svi umrijeti.
Ovo je klasično biološko oružje.
Iz sjeverne Koreje ili Irana.
Douglase, još ne znaju što je to.
Moramo ostati mirni.
-Zaista? -Da.
Molim te.
Skroz smo najebali.
Mislim da sam čula jednog.
Trčali smo ulicom i kunem se da sam nešto osjetila.
-Čula sam nešto. -Jesi li vidjela?
Ne znam, samo je bilo ondje.
-Neka prisutnost? -Da.
Tako smo najebali.
Mora da su pustili nekakav video.
-Nisam to vidio. -Moja ekipa jest.
Što?
Kopali smo temelj,
a onda je izvođač samo legao ispred buldožera.
Vozač je srušio buldožer u provaliju i slomio si vrat.
Čini se da kad gledaš u to,
poludiš ili se želiš ozlijediti.
Ne, natjera te da se ubiješ.
I ti samo...
pogledaš u to.
-I ubiješ se. -Kako je to moguće?
Zatvorite prozore!
Zatvorite prozore.
Zatvorite ih svi.
Hvala ti, Isuse!
Bailey, čuješ li me?
Tata, što je to vani?
-Bailey! -Bailey!
Bailey!
-Ako odeš, umrijet ćeš. -Djeca su mi vani!
-Makni se! -Nećeš stići do djece!
Vratio se signal.
Predsjednik je proglasio izvanredno stanje
i zatvorio sve granice.
Ne izlazite van.
Izbjegavajte društvene mreže.
Što se, dovraga, događa?
-Ovo je kraj, čovječe. -Oprosti, što?
Ovo je kraj.
Čovječanstvo nije zadovoljilo sud.
-Čiji sud? -Imaju različita imena, zar ne?
Religije i mitologije pune su priča o demonima
i duhovnim bićima.
Ljudi koji su ih susreli gotovo ih uvijek opisuju
kao susret s tvojim najvećim strahom ili...
najvećom tugom ili gubitkom.
Zvuči kao glupost. Vjerska priča.
Nije glupost. To je istina, to su činjenice.
Različitog su oblika.
Kao Aka Manah, različiti demoni iz antičke zoroastrijske legende.
Ili Surgat iz kršćanskog vjerovanja u okultno
koji trudnice tjera na susret s nerođenom djecom
u obliku životinja.
Zatim kineski Huli-jing. Keltska Puca.
Različita imena, ali sve je to isto.
A što je to?
Kraj čovječanstva.
Charlie, jesi li to naučio radeći u supermarketu?
-Ne, proučavam to godinama. -Na fakultetu?
Ne baš na fakultetu, ali...
Na internetu.
Ondje su informacije.
-Pišem roman. -Dovraga.
Možemo samo čekati dok ne poludimo kao on?
Vojska mora ovo staviti pod kontrolu.
Samo moramo čekati.
Hej.
Zašto ne sjedneš?
Ne, u redu sam. Pokušavam zvati.
-Razumijem. -U redu sam.
Razumijem.
-Telefoni ne rade sad. -U redu.
Boli li te nešto?
Molim? Ne.
-Možda imaš potres mozga. -Dobro sam.
-U redu. -Dobro sam.
U redu.
Samo smo se vozile.
Onda je ugledala nešto.
Nisam vidjela što, ali promijenila je izraz lica.
Kao da je...
Rastužila se, a Jess nikad nije tužna.
Ne.
Izišla je iz auta, potrčala na ulicu...
a ona nije suicidalna.
Ne bi to nikad učinila.
No bilo je...
A onda ona žena koja me vidjela,
počela je pričati sa svojom majkom...
Ta je žena bila moja supruga.
-Zvala se Lydia. -U redu.
Nije pričala s majkom jer je ona mrtva već 10 godina.
ŠEST SATI NA RIJECI
Halo?
Halo, čuje li me tko?
Ima li koga? Moje ime je Malorie.
Na rijeci sam. Ima li koga?
Halo, ima li koga?
Halo, čuje li me tko?
Malorie.
Malorie
Prošla su tri dana otkako se to dogodilo.
Linije su prekinute.
Ne mogu nikoga kontaktirati.
Ništa nismo čuli od vlasti...
no ako slušate,
shvatio sam da ako ostanete unutra,
dok god ne gledate u te stvari, trebali biste biti dobro.
Ne izlazite van.
Čim saznam novosti, sigurno ću vas obavijestiti.
Moj muž je odvjetnik. Kakvim se vi pravom bavite?
-Stečajem. -Kad ne tuži svoje susjede.
Koliko će nam hrana potrajati?
Ne još zadugo.
Neki od nas ne razumiju koncept racioniranja.
Douglase, tvoja kuća je iza.
Ići ćemo u nabavku hrane.
Nećemo se vratiti. Vi ne razumijete...
-Hej, Tome! -Ne možemo nikog pustiti.
U redu, samo se smirite.
-Tko je? -Zdravo.
-Gadno griješiš. -Douglase.
-Da, zdravo. -Zdravo.
Zovem se Olympia. Trebam pomoć, molim vas.
-Ne otvaraj prokleta vrata... -Hoću.
Jebote!
Samo trenutak.
Hej!
Pomakni se.
Samo naprijed.
Hajde, otvori.
Donesite pokrivač.
Dvije lampe su sa strane vrata.
Dat ću ti pokrivač da ih obje prekriješ.
-U redu. -Može?
Zakloni mi pogled.
-Pokrijte oči. -Glupo.
Malorie, pokrij oči.
Evo. U redu.
Reci mi kad je uzmeš.
Je li sigurno?
-Umukni! -Pričekajte!
-Pokrila sam. -U redu.
Imam te. Uđi.
Drži se.
Dobro smo.
-Malorie. -Da.
-Spusti pušku. -U redu.
Prije nego što nekoga ubiješ jer ne znaš kako se koristi.
U redu je.
Kako...
Puno vas je.
Dakle, ti si...
Jesi li trudna?
Da. Termin mi je 1. listopada.
A tebi?
Krajem rujna.
Čekaj malo, je li i dalje ludnica vani?
Jesi li sama?
Da, sama sam.
Muž je pozvan prošli mjesec u vojno zrakoplovstvo.
Pokušala sam što duže izdržati sama,
ali bojala sam se da ću izgladniti bebu.
Nisam znala što ću.
-Popij malo vode. -Hvala.
Onda si nasumično počela kucati na vrata?
Živim samo ulicu dalje.
Odlično, sad možemo skapavati od gladi tu u rodilištu.
Samo moramo nabaviti još namirnica.
Naravno, ali to ne možemo ako ne vidimo.
U jebenoj smo zamci.
Možda i nismo.
Možda možemo bolje vidjeti.
Kako to misliš?
Dođite.
Kamere oko kuće prenose snimku uživo.
Dođite gore. Hajde.
Signal je digitalan.
Pokazuje boju temperature stvari,
ograničenu sliku.
-Boje na ekranu. -Ali i slika može imati moć.
Ne znamo kako te stvari djeluju.
Ove slike nisu izravne.
Ne možemo u tu stvar gledati,
ali možda možemo zaobilazno.
-Pikseli i toplina. -Možda se ne pojavi.
Nećemo znati sve dok netko od nas ne pogleda.
Mislim da gadno griješite.
Da, Douglase, ti misliš da je sve velika greška.
Kad-tad moramo nešto poduzeti.
Ne znamo dokad ćemo imati struju.
Morate mi vjerovati. Ovo će upaliti.
U redu.
Ako upali, možemo to iskoristiti za nabavku.
Upravo tako.
Nemoj prejako stegnuti.
Nadam se da znaš što radiš.
Čuj... Ti i tvoj muž ste dobri ljudi.
Znaš, nije bilo...
Nije to bilo.
Hvala ti, Douglase.
Ne moraš to učiniti.
Znam. Ne brini se.
-Tome, treba mi daljinski. -U redu.
Izvoli.
Zašto ga tužiš?
Žele srušiti ovaj dio svoje kuće
i sagraditi neko stakleno ruglo.
Njegov muž je arhitekt.
Posjed je njegov. Što te briga što će sagraditi?
Zato što ja moram to gledati.
Nema šanse.
Svijetu je kraj, dušo, nikad ne znaš.
Gdje si, kurvin sine?
PRENATALNI VITAMINI
Hajde, Greg.
Fokusiraj se.
Radi se o kraju svijeta.
U mom romanu.
No to nije dječja priča sa samostrelima
s kojima preživljavaju ili trče u golemom labirintu.
Ne, ova priča je... Ova priča će biti stvarna.
Jesi li mislio da će biti išta slično ovome?
-Greg! -Možemo li ući?
-Što se događa? -Greg!
Greg, možemo li ući?
Odvratite pogled!
Pokrijte oči.
-Nađi monitor. -Greg.
Greg.
Imam ga.
U redu. Možete otvoriti oči.
Rekao sam mu da je to greška.
Hajde.
Moramo ići.
Žao mi je. Tako mi je žao.
Nikad se nećemo izvući.
Nitko ne dolazi po nas.
Moramo ići.
Zdravo.
Mislila sam da bi bilo dobro da se zbližimo.
Naravno.
Tako nećemo biti usamljene.
Pročitala sam jednom blog
da bi trudnice uvijek trebale spavati pored nekoga
jer beba osjeti kad je majka usamljena.
Savršeno.
Jesi li razmišljala o imenima?
Ne, nisam još.
A ti?
Ako bude djevojčica, zvat će se Ariel ili Jasmine.
Rado bih je nazvala Cindarella da ima nadimak Ella.
A koje ime se sviđa tvom mužu?
On voli sve što ja volim.
A ti? Ima li tvoj muž najdraže ime?
Ja sam sama.
-Žao mi je. -Ne, u redu je.
A tvoja obitelj? Sigurno su uzbuđeni...
Znaš što? Ispričavam se na trenutak.
Odmah se vraćam.
Oprostite.
Taj prizor ne možeš zaboraviti.
Ne, ne možeš.
Oprosti.
Jesi li dobro?
Da.
Ujutro ću oprati odjeću.
-To je dobra ideja. -Da, svakako.
Laku noć.
14 SATI NA RIJECI
Zdravo!
Trebate li pomoć?
-Možete skinuti poveze. -Ne skidajte poveze!
Imam hrane. Djeca izgledaju gladno.
Spustite se! Dolje.
Hej, maleni!
Jeste li ikad vidjeti lane?
Otkrit ću vam tajnu.
Pronašao sam jedno u šumi.
Znam da ste prestrašeni. Čujte, nema potrebe.
Neću vas ozlijediti nego izvući na obalu.
Skinite proklete poveze!
Vidio sam ga. Vidio sam istinu.
Skinite poveze!
Prekrasno je. Skinite poveze.
Skinite poveze!
Pročistit će svijet!
Svi moraju gledati.
Imam loše vijesti.
Ponestaje nam hrane, a pomoć ne stiže.
Morat ćemo izaći.
Znam gdje možemo nabaviti još hrane.
-Gdje? -U trgovini Fields.
Sve sam zaključao kad je ludilo počelo.
-Tek nam sad to kažeš. -Sad barem znamo.
Hvala.
Jedna grupa nas mora otići.
Umrijet ćemo na putu.
-Šališ li se? -Ja ću ići.
-Onda idem i ja. -Ti si trudna!
Ako svi idete, onda i ja idem.
Ja mogu otići sad, a ti drugi put.
-Ja idem. -Molim?
-Želiš umrijeti? -Obučena sam za to.
Ne sviđa mi se ovo. Nitko ne bi trebao ići.
-Četvero nas je. -Plus Charlie.
Charlie ide? Charlie nikamo ne ide.
-Poznaješ sigurnosni sustav. -Nema šanse.
Dao sam informaciju i to je to.
Ne trebam vas ja voditi, to je supermarket.
Ima natpise. Već ste bili u kupnji.
Na primjer, natpis za pahuljice.
Shvatio bih da ne znate čitati.
-Ja vam ne trebam. -Bit će ti to istraživanje za knjigu.
U redu? Bit će odlično.
Ideja je da zamračimo sve prozore,
pa će biti efikasno i sigurno.
Sluša li još netko ovo?
Sigurno je voziti na slijepo?
Nećemo.
Imamo navigaciju.
Računanje rute.
Nastavite ravno.
Za 800 m skrenite lijevo u Ulicu Bay.
-Što je to bilo? -Pločnik.
Samo pločnik.
To su senzori blizine.
To je samo ležeći policajac.
Skrenite desno.
-Nismo na cesti? -Nešto je tu.
-Mislim da je kamion. -Samo ga zaobiđi.
-Nastavi voziti oko njega. -Da.
Što je to bilo?
Vozi li još netko vani?
-Sranje! Jebeš ovo. -Diši.
-Hajdemo van! -Charlie! Smiri se.
Ne dirajte ga.
-Pogledaj me. Moraš biti tiho. -Ušutkaj ga.
Jebote! Nećemo uspjeti.
Smiri se.
-Sranje! -Držite se svi.
Uhvatite se za nešto. Krećemo!
Držite se!
Nije to ležeći policajac!
-Zaglavili smo. -Držite se.
Skrenite lijevo.
Uspori!
Stigli ste na odredište.
Molim?
Sad bismo trebali izaći nakon svega?
Blago nama.
-Na tri. Jedan... -Spreman sam.
dva, tri.
Što je to bilo? Što sam udarila?
To je samo stup.
U redu. Gdje je...
Još par koraka i doći ćemo do vrata.
-Izgubljen sam. -Lijevo.
Lijevo.
Izgubljen sam.
-Hajde. -Izgubljen sam.
Evo nas.
-Ušao si? -Ne.
Čekajte, još malo.
Uspio sam.
Samo naprijed.
Unutra smo.
Ima li koga?
Provjerit ću prozore.
Hajdemo.
Sigurni smo. Možete skinute poveze.
O, moj Bože.
Pun pogodak, jebote!
-Konzerve? -Drugi prolaz.
-Toaletni papir? -Peti.
-Jebeš to. Gdje je cuga? -U sedmom.
Imamo ograničen prostor, pa se fokusirajte samo na osnovno.
-Gdje je elektronika? -Šesti.
Šesti. Super, hvala.
Ja ovo neću čistiti.
Super.
Drago mi je da sam se pridružio.
Ovo je najsretnije mjesto na svijetu.
Znam. Nema s tobom šale!
Ovo je moj poklon za bebu.
Hvala ti.
Da.
Moja sestra čeka četvrto dijete.
O, Bože. Pa ona je svetica.
Da, jest.
Uvijek joj gladim trbuh.
To me smiruje.
To je mali podli trik prirode.
Sestra živi u Sacramentu?
-Da. -Da?
A gdje si ti odrasla?
Malo izvan Stocktona.
-Stockton. -Da.
-Uzgajali smo konje. -Baš na farmi?
-Tata mi je bio pravi kauboj. -Tako si naučila...
-Što? -Trik s puškom.
Da, imala sam zanimljivo djetinjstvo.
Stockton nije tako daleko od Sacramenta.
Ne, odmah na autocesti 99.
-Tako je. -Dva različita svijeta, zar ne?
Mogli smo se drukčije upoznati.
Sigurno.
Mogla sam ti biti dadilja.
Seksi dadilja.
To samo kažeš jer ćemo svi umrijeti.
Vjerojatno.
Kako se vama posrećilo?
Zdravo.
Tako ste pospane.
Pažnja, kupci. Dođite u prolaz broj sedam.
Moram vam nešto važno reći.
-Dame i gospodo, molim vas... -Da, Douglase.
Iskoristio bih priliku i nazdravio svima nama
jer svi zajedno činimo kraj svijeta...
ponovno velikim!
Ptičice.
Zar vi tupani ništa ne shvaćate?
Možemo samo ostati ovdje.
Tu imamo godišnju zalihu hrane i pića.
Nikad ne morate platiti i ne bismo trebali otići.
Što će oni kod Grega? Gladovati?
Bolje oni nego mi.
Imamo sve što je potrebno za život ovdje. Sve.
Ne postoji statistički, logički ni pravni razlog za vraćanje.
Evo jednog, nismo šupci.
I nećemo ostati.
Što je to?
Charlie, što je ondje?
Rampe za ukrcaj.
Tko je to?
Pustite me, molim vas.
Glasnije, ne čujemo te.
Molim vas, pustite me.
Pokrijte oči.
-Što? -Otvorit ću vrata.
-Ne. -Čovjek je unutra.
Moram otvoriti.
U redu.
-Hej! -Hej!
Molim vas, pustite me. Zarobljen sam.
Čekaj, je li to... Fish Finger, jesi li to ti?
-Charlie, da, ja sam. -Tko je Fish Finger, Charlie?
Radi tu sa mnom na odjelu za morsku hranu.
Bio je u zatvoru i lud je, ali bio je dobar prema meni.
-Kako si ušao unutra? -Ušao sam...
Prevarili su me!
Tko su oni?
O kome pričaš? Jesi li sam unutra?
Prevarili su me i ostavili ovdje.
Tko te ostavio? O čemu pričaš?
Nešto nije u redu.
-Nešto nije u redu! -Pustite me, zarobljen sam.
Što radiš, Fish Finger? Što to radiš?
Pogledaj u to. Želi da pogledaš u to! Pustite me!
Prejak je, ne mogu ga zadržati.
Pustite me!
Charlie!
Sranje!
Charlie, čekaj!
Pogledaj u to, Charlie. Prekrasno je.
-Charlie? -Charlie!
-Charlie!
-Sranje. -Koji kurac?
Jebote!
Moramo ići.
Moramo ići. Hajde, idemo.
Hajdemo odavde.
Molim vas, pustite me.
Kako je taj lik još živ?
Molim vas, pustite me.
Felix!
O, Bože!
Pogledajte sve to.
-Ptičice? -Da.
Čini se da osjete kad su ta bića blizu.
Gdje je Charlie?
Još jedan roman koji ne moram pročitati.
Spasio nas je, šupčino.
Znam što svi mislite o meni.
Znate, u zahtjevu za razvod,
prva žena mi je rekla da je uvreda za sve nakaze zvati mene nakazom.
Moja druga žena rekla je da se više ne boji pakla
jer to ne može biti gore od braka sa mnom.
One bi mi se sviđale.
Možda.
I onda Lydia.
Za mene je to stvarno bila treća sreća.
Najbolja osoba koju sam upoznao.
No ja sam tu, a nje nema. Znaš li zašto?
Sve se svodi na dvije vrste ljudi.
Šupci i mrtvi.
Bože, zvučiš kao moj otac.
Tvoj otac? Zašto?
Je li bio intelektualac koji je dijelio mudrost budalama koje to ne zaslužuju?
Da, bio je istaknuta šupčina.
Baš poput tebe, za sve što bi napravio tražio bi neko dublje značenje.
Zamršene teorije zavjere i....
kako su svi drugi krivi za njegove greške.
No kad smo ja i sestra shvatile da je to samo izlika
da može tretirati obitelj kao govno, to nam je olakšalo život.
Znaš što? Vidim jednu razliku.
-Ja nikad ne griješim. -Vi ste dva slična kretena.
Izgledam li isto kao i on?
Ne baš.
Nije bio iznimno zgodan?
Nije to, nego...
kosa je drukčija.
-Kosa? -Da.
On je imao kosu.
Ne mogu.
Hajde, kraj svijeta je.
Sumnjam da će par čaša viskija promijeniti stvari.
Pa...
Nadam se da griješiš.
O šupcima i mrtvima.
Nadam se da to nije sve.
Nadajmo se da nije.
-Zatvori garažu. -Idem.
Čekaj.
-Pokrijte oči. -Da.
Zatvoreno je.
Majku im njihovu!
Gdje je jebeni auto!
Gdje su Lucy i Felix?
Sranje.
24 SATA NA RIJECI
Ne veslaš više.
Odmaram se malo.
Koliko još?
Nekoliko sati.
Malorie!
Upomoć!
Malorie!
Jesi li dobro?
-Hladno mi je. -Znam. Pričekaj.
Ne. Sva hrana i pokrivači. Kvragu!
-Žao mi je. -Ne...
Čekaj.
U redu.
-Dobro je. -Jako mi je hladno.
Ugrijat ćemo te, u redu? Ugrijat ćemo te.
Stavi ovo na sebe.
Ne skidajte poveze. Držite se.
Jeste li čuli to?
Lezite na dno čamca. Skroz na dno.
Morate biti tiho. Ostavit ću ptice s vama.
Nemojte ni pisnuti i ne napuštajte čamac.
Jasno? Ne napuštajte ga!
Sranje!
Malorie.
Nešto nije u redu s Malorie.
Malorie?
Trebala si ostati u čamcu.
Ne misliš glavom.
Slušaj me, inače ćeš umrijeti.
Ako mi se nešto dogodi, nemojte mi pomoći.
Pokušajte se spasiti.
Jasno?
Reci! Ako mi se nešto dogodi, što ćeš učiniti?
Spasit ćeš sebe. Reci to!
-Spasit ću sebe. -Spasit ćeš sebe.
Ne mogu ti vjerovati.
Kraj svijeta nas tjera na svašta.
Nije kraj svijeta.
Zaista?
Čini se da jest.
Kad sam služio vojsku u Iraku, bili smo smješteni u selu.
Naređena nam je ophodnja ulice da svi budu sigurni.
Jednom smo vidjeli...
čovjeka koji hoda s četvero djece.
Stao sam da provjerim je li sve u redu
i da sigurno stigne na odredište.
Saznao sam da vodi djecu u školu.
Usred tog sranja,
svog tog kaosa, on je vodio djecu u školu.
Tako da...
Samo smo ga pratili.
Dan za danom.
Pratili smo ga.
To nam je postala rutina.
Na kraju naše ture,
dao mi je ovo kad je bilo vrijeme za povratak kući.
Želim misliti da i dalje vodi djecu u školu.
28 SATI NA RIJECI
Halo, čuje li me tko? Halo.
Ovdje Malorie. Halo, čuje li me tko? Halo.
Čuje li me tko? Halo. Čuje li me tko?
Halo. Test, halo.
Halo, čuje li me tko? Halo.
-Halo. Test. -Jeste li...
Imate li povez?
Imate li još uvijek prekrivač?
U redu, samo brzo uđite.
Hvala. Evo vam moj povez. Puno vam hvala.
U redu je. Samo pričekajte ovdje. Malorie!
-Čekaj. -Olympia, što radiš?
-Malorie! -Što radiš?
-Gdje ti je bila pamet? Dolje! -Samo je uplašen.
-Uplašen je. -Provjeri mu torbu.
Dođi ovamo, Olympia.
-Tko si ti? -Tko je ovaj?
Tom, držim ga na oku. Provjeri torbu.
-Tko je ovo? -Uplašen je.
-Tko si? -Kako si ušao?
-Umukni, Olympia. Tko si ti? -Uplašen je. Pustila sam ga.
-Pustila si stranca u kuću! -Žao mi je.
-Uplašen je! -Jesi li idiot?
O, Bože. Molim te.
Zovem se Gary.
Živim u gradu.
Kad su bića stigla, došao sam vlakom s kolegama.
Mislili smo da je sigurno.
Pustite me da ostanem ovdje. Traže me.
Tko te traži?
-Ne vjerujem. Laže. -Tko te traži?
-Očito je da laže.
-Kunem se. -Zašto si tu?
Sakrili smo se u kući mojeg kolege Carla.
Sve je bilo u redu dok nisu provalili.
Bića ne provaljuju u kuće.
Ne, ne bića, nego psihopati.
Psihopati iz Northwooda.
Northwood? Gdje je to?
To je bolnica za duševne bolesti za kriminalce.
Lijepo je znati da sad imaju propusnicu.
I što onda?
Odveli su nas van i prisilili da otvorimo oči
i da vidimo ta stvorenja.
Molim?
-Jesi li pogledao? -Ne.
Carl je nekako uspio jednog od njih oboriti na pod,
a mi ostali smo pobjegli.
Trčao sam i trčao dok nisam stigao ovamo.
Kucao sam na sva vrata, ali nitko nije odgovarao.
Dok vi niste...
Hvala vam.
Ptice.
Kad su ti ljudi provalili, najstrašnije je bilo...
što nisu nosili poveze.
Kao da im nisu trebale.
Morali su vani nositi povez.
Ne ovi ljudi.
Ti luđaci nisu bili pod utjecajem kao mi.
Htjeli su gledati.
Bili su sretni.
Bili su tako radosni.
Govorili su da svi moramo vidjeti.
Čekaj.
Ustani i izađi. Ovo nije sirotište.
Novi, bilo nam je drago, a sad odjebi odavde.
Svi koji se ne slažu, neka odu s njim.
-Izađi odmah! -To je ubojstvo.
Ne, ovo je ubojstvo.
-Molim vas. -Puštate neznance u kuću.
Svaki kontakt s vanjskim svijetom donio nam je samo smrt.
Lydia, Greg, Charlie.
Ako želite spašavati ljude vani,
otiđite odavde pa ih onda spašavajte.
Nećemo više strance dovoditi tu.
Ne dok sam ja živ.
Neću ponavljati, ustani i...
Hvala vam.
Spavat ćeš u garaži.
Pustila sam ga samo zato
što se sjećam se kako je biti vani.
Da me vi niste pustili unutra...
Osjećam kao da sam vam teret.
Nisi ništa veći teret od mene.
-To nije istina. -Jest.
Ti nisi slaba kao ja.
Ja sam tako razmažena.
Roditelji su mi sve omogućili, a onda i moj muž
i razmazila sam se od tolike ljubavi.
Mene su vukovi odgojili, tako da si ti sretnica.
Ako mi se nešto dogodi, želim da se pobrineš za moje dijete.
U redu?
-Ne. -Molim te.
-Tvoje je. -Malorie.
Ne.
-Obećaj... -Ništa ti se neće dogoditi.
Tvoja je beba.
-Obećaj. -Ne--
Molim te, obećaj mi.
U redu. Naravno.
Što je to?
Da sam ti htjela odmah reći
ne bih se potrudila staviti je u ovu otmjenu vrećicu.
Uzela sam kad smo išli u nabavku.
Tako je slatko.
-Hvala. -Nema na čemu.
Nije to darivanje o kakvom si sanjala.
Ne, savršeno je.
Možeš to dati malenoj kad odraste.
Hvala ti.
38 SATI NA RIJECI
Ekipa, rijeka ubrzava. Vrijeme je za sastanak.
Moram vam reći za brzace.
To je kad voda postane jako nemirna.
Jako je glasno i jako opasno
i bit će to nešto najteže dosad.
Kada dođemo do njih, jedno od vas imat će jako važan zadatak.
Jedno od vas morat će pogledati.
Onaj tko pogleda,
morat će mi reći u kojem smjeru moram veslati
da odemo pravim putem.
Ako ja pogledam, nećemo uspjeti.
Što ako vidimo nešto?
-Ja ću gledati. -Ne.
Ja ću odlučiti tko će gledati.
U redu? Ja ću reći.
Ja ću reći tko ide. Ja ću reći tko gleda.
Test. Halo. Je li netko ondje?
Halo. Test, jedan, dva, tri. Halo.
Test.
-Volim ovu pjesmu. -I ja isto.
-Ja isto. -Ja isto.
Ja je nikad prije nisam čula.
Možda je lažna uzbuna, zar ne?
Idemo gore u sobu.
Trebaju nam ručnici, spužve, škare i mnogo vode.
Kante vode. U redu je.
U redu je.
Smiri se, sve je u redu.
U redu je.
Škare su u ladici s tvoje lijeve strane.
-Beba stiže. -Ne, to se ne događa.
-Ne događa se. -Beba sigurno dolazi.
-Pođi sa mnom. -To se ne događa.
Događa se. Hajdemo.
-Moram donijeti vodu. -Zajedno ćemo.
U redu, krećemo.
-Izvrsno vam ide. -Umukni!
Još jednom.
Hajde.
U redu je.
Dječak je.
A teta je mislila da ćeš biti djevojčica.
Hej, novi! Pusti me unutra.
Otključaj vrata. Hajde.
Pusti me. Što to radiš?
Molim?
Što to radiš?
Gary?
Gary!
Hej.
Tome! Stavio je ptice u zamrzivač.
Tome, rekao sam ti da je lud, jebote!
Ga..
Tome, uzmi pušku.
Lud je.
Što to radiš? Pustili smo te u kuću.
Pustili...
Ne! Sranje.
Jebeni šupak. Znao sam da si jebeni luđak.
Jebeno govno. Spasili smo te.
Sranje!
Dobro ti ide.
Da!
Uspjela si, mama. Uspjela si.
Zdravo.
Prekrasno izgledaš.
Što se događa dolje?
Mogu li vidjeti?
Tako prekrasno.
Hvala.
Mogu li vidjeti tvoje?
Hvala.
Pogledajte ovo.
-Bože. Pokrij oči. -Nije li prekrasno?
Ne, zašto to radiš? Gary, molim te, prestani.
-Pogledaj. -Gary, nemoj.
-Pokaži bebu. -Ne, Olympia.
Olympia, pokrij bebi oči.
Olympia.
Gledaj!
-Pokaži bebu. -Olympia, daj da vidim bebu.
-Nisu strašni. -Daj da vidim bebu.
Pokrij bebi oči. Daj da ti vidim bebu.
Olympia, daj da ti pridržim bebu na minutu.
Samo minutu.
Samo minutu, u redu?
-Samo malo. -Gledaj.
-U redu? -Gledaj.
Gledaj!
Ne. Oh, ne. Molim te, nemoj.
-Gledaj. -Ne.
Hej, Malorie.
Daj mi djecu.
Daj mi dječicu.
Daj mi ih ili ću ih uzeti.
Hej, šupčino.
Hej.
Što ti radiš tu?
Hoćeš li gledati?
Otvori oči.
Ne boj se.
Pogledaj me.
Pogledaj me!
Žao mi je.
Žao mi je što nisi uspio vidjeti.
Prekrasno je.
Tako prekrasno.
Žao mi je.
Pročistit će svijet.
Molim te, nemoj nas ozlijediti. Molim te, drži se dalje od nas.
Molim te, nemoj to raditi.
U redu je.
PET GODINA POSLIJE
Slušajte lupkanje.
Slušajte jesu li zvukovi prigušeni ili glasniji.
Slušajte ovo.
Slušajte.
Glasnije se čuju na otvorenom prostoru.
Ako su prigušeni, blizu ste nečega.
Molim vas. Bilo tko. Halo.
Halo, ha...
Halo.
Nema ničeg.
Bok.
Što je bilo?
Čula sam ih opet.
Što?
Nekoliko njih...
voze se okolo.
Voze se kao da nemaju poveze.
U redu.
Ne idemo više sami.
U redu.
Što je ovo?
Sustav upozorenja za djecu.
Da pozvone u nevolji.
Zgodno.
Što kažeš na ovo?
Oh...
Za preživljavanje.
-Samo za preživljavanje? -Da.
Halo.
Čuje li me tko? Halo.
Test.
Ako me čujete, molim vas da se javite.
-Halo. -Halo.
Tko je to?
-Zovem se Rick. -Ne.
Tko je to?
Rick, ovdje Tom.
Imamo mjesto.
Mjesto s dovoljno zaliha--
Imamo zajednicu.
Ovdje je sigurno.
Nalazimo se na kraju rijeke.
-Gdje ste? -Nemoj im to reći.
Blizu Pike's Quarryja.
Isuse. Daleko ste. Koliko vas je?
Četvero.
Imate li djece?
-Nemoj ništa odgovoriti. -U redu je.
Ne, zašto?
Najbrže ćete stići rijekom,
ali mislim da nećete uspjeti s djecom.
Čekajte, rijekom?
Plovite nizvodno što dalje.
Ostanite na rijeci do brzaca.
Voda je brza i opasna.
Već smo izgubili ljude.
Morate jasno vidjeti.
-Što to znači? -Kako vidjeti jasno?
Morat ćete gledati.
Rick, imat ćemo poveze. Ne možemo gledati.
Drago mi je da ste to rekli.
Netko će ga morati po...
Pripremite se za dva dana putovanja tempom riječne struje.
Uzmite zalihe za dulje.
Kako ću te naći nakon brzaca, Rick?
Čut ćete ptice.
Imamo ih mnogo. Samo slijedite zvuk do nas.
Na malom nasipu naći ćete zid s vratima.
To je naša...
-Što je rekao? -Naše što?
Rick?
-Možda je istina. -Ne.
-Nije dovoljno. -Što ako može pomoći?
Što ako je jedan od njih?
Čekaj, znao je za ptice.
Gary isto pa ih je stavio u zamrzivač.
Ne mogu vjerovati da to razmatraš.
Više nemamo hrane. Moramo dalje.
Misliš li da to ne znam? Stvarno to misliš?
Kad sam bio mali, imali smo takav čamac.
Svakog ljeta nosili smo ga na jezero.
Baš svako ljeto.
Svidjelo bi vam se ondje. Bilo je drveća, cvijeća.
Voda je bila topla, na nebu su bili oblaci.
Sva su se djeca igrala u vodi.
Svi bismo trčali na obali.
Bilo je i druge djece na svijetu?
Da, baš poput tebe.
Poput tebe.
Jednog dana vidjeli smo veliki hrast.
Bio je veći od ove kuće.
Tako veliko da nismo vidjeli vrh. Što smo učinili?
-Penjali ste se. -Da, penjali smo se.
Sve dok nismo došli do vrha.
Znate što smo vidjeli?
Djeco! Hajde u krevet.
Ali Tom nam priča priču.
-Mal, skoro smo gotovi. -Neću ponavljati, hajde.
Djevojčice, hajde.
Smjesta.
Hajde.
Smjesta.
U krevet!
-Što to radiš? -Što ti radiš?
Sad misle da će se penjati na drveće s drugom djecom
-i vidjeti leptire! -To je priča.
Nije priča, nego laž.
Nikad se neće penjati i imati nove prijatelje.
-Zašto da u to vjeruju? -U nešto moraju!
Čemu ovo ako ni u što ne vjeruju?
-Da bi preživjeli! -To nije život.
Umrijet će ako tebe budu slušali!
Život je više, ono što može biti, što stvoriš.
Moraš im obećati i neostvarive snove.
Moraš ih voljeti iako ih možeš izgubiti.
Zaslužuju snove, ljubav, nadu. Zaslužuju majku.
Nemaju ni ime. Zovu se Dječak i Djevojčica!
Razmisli malo.
Svaku odluku sam donijela za njih.
Svaku.
Znaš li što sam vidio?
Na vrhu stabla?
Vidio sam gnijezdo.
S pet ptičica.
Bilo je na najvišoj grani.
I onda su samo odletjele.
Tu smo. Sjednite!
Sigurno je. Uđite.
Ne, nisi valjda.
-Vjerojatno su ustajale. -Da.
Dođi.
Baš ih takve volim.
Žao mi je.
-Žao mi je. -I meni isto.
Dođi.
Djeco.
Ovo je od jagode.
Ovakvog je okusa jagoda.
-Što je to? -Tiho.
Je li netko kući?
Odvedi djecu, odvratit ću im pažnju.
Ako se ne vratim za 15 minuta, uzmi djecu u čamac.
-Neću te ostaviti! -Mal.
-Ne, neću te ostaviti. -Slušaj me.
Puno te volim.
Volim te. Kreni.
-Ne! -Molim te, idi.
Dobra budi. Idi.
Idi!
Izlazim!
-Zdravo, prijatelju. -Mogu li ti pomoći?
Ne bih rekao, prijatelju.
Mi možemo tebi pomoći.
Ne. Idite!
-Skini povez. -Odmakni se.
-Odmakni se! -Neće se pomaknuti.
Žena i dvoje djece su ondje.
Dolaze.
Neće ti nauditi.
Jebi ga!
Baš suprotno...
Prekrasno je, prijatelju.
Slušajte me. Neću ponavljati.
Idemo na putovanje. Bit će teško.
Morate napraviti točno što kažem inače nećemo uspjeti.
Razumijete li?
Gdje je Tom?
Neće doći.
42 SATA NA RIJECI
Vrijeme je.
Sjećate se brzaca?
Sjećate li se što sam rekla?
Blizu su.
Vrlo je opasno i samo je jedan način da ih prođemo.
Netko će gledati.
-Ja ću gledati. -Ne, ja ću odlučiti.
Samo mi dajte sekundu.
Ja ću.
Puno te volim.
Nitko neće gledati.
Nitko.
U redu?
Pokrijte oči.
Hajde, na koljena. Čvrsto se držite.
Ne mičite se. Čvrsto se držite.
Čvrsto držite i ne puštajte. Bit ćemo dobro.
Držite se!
Držite se, molim vas.
Djevojčice! Dječače!
Djevojčice!
Malorie.
Dječače!
-Dozivajte me još! -Upomoć!
-Malorie. -Nastavite.
Malorie.
-Ovdje sam. -Malorie!
-Stižem. Gdje ste? -Malorie.
Gdje je Djevojčica?
Nastavi. Čujem te.
Nastavi, Djevojčice!
Nastavi zvoniti.
Dobra djevojčica.
Odlično. Ustanite.
Dobra djevojčica. Čujete li ptice?
Tamo idemo. Samo ćemo slijediti zvuk.
Ostanite iza mene.
Hej, šašavice.
Otvori oči, Malorie. Šašavice, tu sam.
Ne.
Ne, nisi.
Ne.
Malorie, pogledaj me.
-Malorie, pogledaj me. -Nije stvarno.
-Malorie? -Malorie?
Malorie?
Malorie.
Malorie, pogledaj me.
-Dječače. Djevojčice. -Malorie.
Ne mičite se. Ostanite gdje jeste!
Otvori oči.
Malorie, otvori oči.
Dječače. Djevojčice.
Gdje ste?
Pođite sa mnom. Pogledajte me.
Trebam te. Samo me pogledaj.
Mogu li zaista skinuti povez?
-Dječače! -Je li sigurno?
Ne, to nisam ja.
Ne, ne skidaj povez.
To nije stvarno.
Drži povez. Slušaj me.
Slušajte moj glas!
Djevojčice, pođi sa mnom.
Skini povez. Možete me pogledati.
Nije li opasno gledati?
Ne, ovdje sam. Ne skidaj povez.
Molim te, slušaj me!
-Malorie. -Što? Ne.
-Otvori oči. -Djevojčice, zovi me.
-Tako je prekrasno. -Dozivaj me, molim te. Gdje si?
Gdje ste? Nemoj mi uzeti djecu.
Nemoj mi uzeti djecu!
Dušo, nastavi zvoniti.
Samo nastavi. Dolazim.
Hajde, nastavi zvoniti.
O, Bože. Imam te.
Dobro smo. Gdje je Djevojčica?
Djevojčice!
Gdje je Djevojčica?
Boji te se.
Što?
Boji te se.
Tako mi je žao.
Žao mi je, dušo.
Nisam trebala biti tako stroga.
Trebala sam dopustiti da se igraš.
Nisam trebala prekinuti Tomovu priču jer nije završena.
Kad se popeo na vrh golemog hrasta,
vidio je nešto najljepše.
Vidio je stotine djece kako se igraju.
Stotine.
I vidio je ptice...
ptice svih boja
i vidio je nas.
Vidio nas je s tog vrha.
Vidio nas je zajedno. Moramo biti zajedno
i to nije samo priča.
Toliko vam toga moram pokazati.
Želim da vidite toliko toga.
Ali to moramo učiniti zajedno.
Trebaš doći k meni. Molim te.
Samo dođi k meni.
Dušo, dođi k meni, u redu?
Puno te volim.
Moramo pronaći ptice, u redu?
Želim da slušate ptice.
Slušajte ptice.
Slijedite zvuk ptica.
Samo slijedite zvuk ptica.
Malorie!
Tiho budite.
Bojiš se, znam. Ja sam.
Gdje si, Mal? Trebam pomoć.
Proviri i pronađi me.
Hajde.
Slijedite ptice. Gdje su?
Gdje su ptice?
Ovim putem.
Ne čujem ptice.
Preglasno je, prebučno je.
Malorie!
Preglasno je.
Ovuda!
Stube.
Ima li koga?
Otvorite vrata, molim vas!
Zovem se Malorie. Imam djecu.
Recite Ricku da smo slijedili rijeku i zvuk ptica.
Malorie!
-Pomoć! -Gledaj me!
-Molim vas. -Pogledaj me, Malorie.
Malorie!
Uzmite barem djecu.
To su samo djeca. Molim vas, pustite ih unutra.
-Molim vas, otvorite vrata! -Pogledaj me!
Dajte da vam vidim oči.
U redu.
Ona je dobro.
Dobro je, svi su dobro.
Idi po Ricka.
U redu je.
-Malorie? -Da.
Ja sam Rick.
Pođi sa mnom.
U redu.
Ovim putem.
Unutra ste i na sigurnom.
Možete skinuti poveze.
ŠKOLA ZA SLIJEPE "JANET TUCKER"
Dođite.
Ptice.
Upozoravaju ljude koji vide kad god su bića blizu.
Nije mnogo, ali je nešto.
Donijet ću vam suhu odjeću.
Hej.
Hoćemo li pustiti ptice da budu sa svojim prijateljima?
Hoćemo li?
U redu.
Malorie?
Malorie Hayes?
Dr. Lapham.
Kako se zovete?
Djevojčica.
Dječak.
Zapravo...
ti se zoveš Olympia.
Da.
Kao najdivnija djevojka koju sam upoznala.
A tvoje ime...
Tvoje ime je Tom.
Tom.
Ja sam njihova majka.
-Želite li se igrati s djecom? -Želite li se igrati?
Želite li se igrati?
Hvala vam. Puno vam hvala.
Prijevod titlova: Ivone Mataija