-Vi måste sticka, Red. -Inte utan Marvin.
Det är ett halvdussin snutar här. Om fem minuter är det tredubbelt.
Då måste vi hitta honom.
-Syns Gerard till, Dembe? -Tyvärr. Marvin är nog borta.
-Hur tog han sig ut? -Vi kanske inte vet var han är.
Vi kan nog lista ut vart han ska. Kolla på det här.
Tre privatplan ska lyfta från flygplatsen inom 90 minuter.
-Vad vet vi om dem? -Ett tillhör ett försäkringsbolag.
Ett tillhör en hedgefond. Båda flyger regelbundet till och från Culpeper.
Det här ägs av ett skalbolag baserat på Filippinerna.
Det skulle landa och lyfta inom 30 minuter från Marvins ankomst.
-Vad är destinationen? -Ett flygfält utanför Camaguey, Kuba.
I så fall står det kvar. Inget plan fick lyfta efter evakueringen.
Nej, det landade aldrig. Det var på väg när larmet gick.
Flygledarna skickade det vidare. Till ett privat flygfält fem mil norrut.
-Då är Marvin på väg dit. -Jag åker. Skicka positionen.
Ressler är på väg. Jag ber honom möta dig där.
Jag vet inte hur, men Fisker var inte där och Reddington väntade!
Ta reda på var fan han är! Jag är i Camaguey imorgon bitti.
Vi måste lyfta snarast möjligt. Lämna kvar flaskan.
-Mr Gerard? -Kan vi lyfta först?
Federala agenter dök upp. De måste veta att ni är här.
Hur kan de veta att vi är här?
-FBI, visa händerna. -Vad gäller saken?
-Det vet du eftersom du står i vägen. -Flygningen är inställd.
-FBI. Vilka mer är ombord? -Vad är det som händer?
-Vilka mer är ombord? -Ingen. Passagerarna är inte här.
-Marvin Gerard. Var är han? -Jag vet inte vem det är.
Agent Zuma får fråga ut dig. Vi väntar vid gaten tills han kommer.
Stäng av motorn och dra igen dörren!
Hallå, Marvin.
-Förlåt att vi tog honom först. -Ni tog inte honom först.
Ni tog honom från mig. Jag skulle ha gjort likadant.
Det är svårt att acceptera, men så här är det. Nån måste stå till svars.
Om det inte blir Marvin kan det bli Harold.
Nej, Cynthia. Det är oacceptabelt. Det är jag som tar itu med honom.
Vill du hellre döda honom, även om jag får fängelse?
Jag ser inte nån av de utgångarna som oundviklig.
Men låt oss vara tydliga: Som man bäddar får man ligga.
Med varje brott du begick, varje dag du lät gå utan att be mig om hjälp.
Du har ingen rätt att utsätta mig för risker för att du handlade oaktsamt.
-Oaktsamt? -Det börjar och slutar med Agnes.
Elizabeth anförtrodde dig sin dotter. Du lovade att skydda henne.
Precis! Jag vill säga det här!
Jag kan inte försvara mina misstag, men de begicks av en orsak:
För att slippa fängelse så hon inte behövde förlora en förälder till.
Du har rört ihop det mer än nån av er inser.
Den där mannen är min advokat!
Inser du hur listig man måste vara för att få den tjänsten?
I vanliga fall hade en av mina agenter fått förhöra dig, Marvin.
-Men det här vill jag göra själv. -Det låter inte som ett förhör.
Du vill nog snarare gotta dig, eller lätta på trycket.
Jag gottar mig inte. Ärligt talat är jag bedrövad.
Förlusten av Elizabeth, brutaliteten. Särskilt att det kom från dig...
Det ger mig andnöd. Men ja, det ska bli ett nöje att se dig i fängelse.
-Du försökte krossa mig. -Jag ska inte i fängelse.
Om du inte har insett det än gör du det snart.
Du har fel. Det blir ingen uppgörelse.
Vi behöver inte dig. Raymond kan berätta allt du vet.
Det kan han, men det gör han inte. Du är en marionett.
Den federala statsmakten ser en procent av Reddingtons organisation.
Den procenten han låter er se.
Resten, det fullständiga omfånget av det vi har byggt upp tillsammans-
-är ett kriminellt mästerverk av en sort som du, med all respekt-
-inte har talangen för att greppa.
Låt mig gissa. Du tänker berätta om det.
-Mot ett lindrigare straff. -Jag tänker inte berätta nåt.
Därför att du är en underhuggare.
Jag pratar inte ens med dig just nu. Jag pratar...med henne.
Hallå, Cynthia!
Tror du att hon lyssnar efter det du gjorde mot Elizabeth och mig?
Ja, Harold. Det gör jag.
Slappna av, Carolyn. Vi är på väg. - Chuck?
Domstolen? Av alla ställen att träffas...
Jag är medveten om risken. Det borde inskärpa vikten av det här.
Jag har talat med min far. Han lever.
Han är vid gott mod, trots en gigantisk prostata.
-Det var tråkigt att höra. -Han är ändå 83 år.
Han vet att du kunde ha dödat honom när han var 63.
-Skönt att jag lät bli. -Varför? Han talar aldrig om avtalet.
Typiskt Alfred. Jag har gjort värre saker mot andra-
-för att ha stulit en bråkdel av det han förskingrade från mig.
Varför jag lät bli? På grund av dig. När jag fick veta att han stal-
-för att kunna betala sitt enda barns juridikstudier...
-Då såg du en möjlighet. -Det vet jag inte.
Det är lätt att vara profetisk när man blickar bakåt.
Då gillade jag bara din far, och såg det som en investering för framtiden.
Min framtid.
Det känns märkligt att min juridiska utbildning betalades av en kriminell.
Jag må vara kriminell, men också den mest eftersökta.
Det är härligt att vara eftertraktad.
Är det dags nu? För återbetalning?
Ber du slutligen om tjänsten som min far lovade dig i utbyte mot sitt liv?
Föräldraskapet är nåt enastående. Det osjälviska i det.
Din far riskerade allt för att hjälpa dig. Han krävde nog inget i gengäld.
Men jag är inte din förälder, Carolyn. Så ja, tiden är inne.
Okej, mr Gerard. Vi ser alla vad som pågår här.
Ni gick i krig mot Reddington och förlorade.
-Nu vill ni såra er fiende. -Inte direkt.
Du är ju senator, Cynthia. Tänk större. Inte det?
Jag är inte intresserad av att skada Raymond Reddington.
-Jag vill ersätta honom. -Kan du upprepa det där?
Kom igen. Vi vet alla att ert upplägg med Raymond-
-blev betydligt saftigare än myndigheterna ville.
Han är okontrollerbar, fortsätter att begå brott.
Insatsgruppen har ärligt talat spårat ur.
-Menar du det? -Skojar du?
FBI:s biträdande chef ligger bakom ett halvdussin brott.
Ja, för att du utpressade honom.
Nej, eller jo, det gjorde jag. Harold hade hela tiden ett val.
Han kunde ha vägrat, men det gjorde han inte. Varför?
Därför att Harold har blivit sån här efter alla år med Raymond.
Det var magstarkt.
Jag erbjuder dig och dina chefer chansen till en nystart.
Jag är mannen bakom kulisserna. Jag styr Reddingtons organisation.
Därför kan jag leverera samma slutprodukt.
Jag kan hålla liv i svarta listan.
Jag har samma information och kan vara en mycket pålitligare partner-
-för justitiedepartementet än Reddington har varit.
Du mördade agent Keen, satte dit Harold-
-och nu anför du kaoset du skapade som bevis på att förändring krävs?
-Jag är det bättre alternativet. -Det är inte listigt. Det är lömskt.
Är det? Mitt erbjudande är enkelt: Han ska ut och jag in.
Jag får samma avtal. I gengäld ska jag ge justitiedepartementet-
-en stadig ström av brottslingar som ni inte ens känner till.
-Och vad händer med Reddington? -Det är det bästa.
Justitiedepartementet får som man vill. Grip honom.
Dumpa honom i ett hål nånstans.
-Gruppen vägrar att jobba med dig. -Det stämmer.
Därför måste vi dumpa dem också. Vi upprättar en ny insatsgrupp.
Marvin Gerards insatsgrupp.
Tror du verkligen att justitieministern går med på det?
Ja. Om vi skyndar oss kan vi vara igång mot slutet av veckan.
Justitiedepartementet har låst in Marvin, inte på häktet.
Han är i frysboxen medan justitieministern funderar.
-Frysboxen? -Så kallas Coolidge-anstalten.
Han får bara vistas i cellen och på biblioteket.
-För att han företräder sig själv. -En mardröm.
Det kan bli än värre. Om Marvins erbjudande godtas grips Raymond.
-Vad händer med oss? -Jag antar att ni får nya tjänster.
Om jag slipper åtal kanske jag får gå i pension.
-Vi grep Marvin, enligt våra order! -Det fanns inga garantier.
Nu måste vi ironiskt nog skydda Marvin mot Reddington.
En av oss hamnar i fängelse. Om Raymond dödar Marvin sitter jag löst.
Jag kan hålla ett öga på Raymond.
-Jag följer med dig. -Alina. Du får inte vara i fält.
Det ska jag inte. Jag sitter i bilen. Får jag inte ens spana?
-Vad är senaste nytt? -Jag ska träffa en neurolog idag.
Om jag får grönt ljus är jag tillbaka, annars...
...kan det här bli mitt sista uppdrag.
Okej. Men vänta i bilen.
Han sitter bara där.
-När åkte han? -För tio minuter sen.
-Han körde hit direkt från lagret. -Mindre än 800 meter från Marvin.
-Det är nog ingen slump. -Vänta. Nu kommer en annan bil.
-Vad händer? -Reddington pratar med chauffören.
Jag känner inte igen honom.
Ni får foton till ansiktsigenkänningen.
Han vet helt klart vem Raymond är.
Vänta. Reddington ger honom nåt. Det är kontanter.
-Till vad? -Jag kollar bilden i FBI:s databaser.
Där är han. Avdelningschef Heneveld. Vakt på Coolidge-anstalten.
Otroligt. Reddington tänker verkligen döda Marvin.
-Ska vi gå in? -Nej. Du ska vänta i bilen.
Kom tillbaka hit, båda två.
-Vad händer nu? -Marvin är i allvarlig fara.
Åk ut till Coolidge. Grip Heneveld och ta in honom för förhör.
-Kan jag hjälpa dig? -Är du han?
Jag behöver lite mer kontext runt frågan.
De andra säger att du är Marvin Gerard.
Raymond Reddingtons advokat. Jag känner Raymond.
-Och du är...? -Han känner mig som Wujing.
Är du Wujing?
Den mest produktive lönnmördaren i Kinas statliga säkerhetstjänst?
-Får jag sätta mig ner? -Du har mördat otaliga agenter.
Ska jag säga nej...?
-Varför är du här? -Jag blir inte långvarig här.
Vi kan väl hålla oss till dig?
Jag avtjänar en livstidsdom utan chans till villkorlig frigivning.
Min enda chans att få se mitt land igen är genom att rymma härifrån.
-Lycka till med det. -Det behövs inte.
Efter flera års planering är jag äntligen nära.
Vi har lyckats få nån på insidan i fängelsenämndens transportteam.
Ursäkta, jag hörde inte det där...
Nästa gång jag körs till domstolen ska den här mannen befria mig.
-Och du berättar det här för att...? -Du är advokat. Reddingtons advokat.
Då måste du vara genialisk. Och du är väl genialisk?
-Ja. -Mina advokater har försökt.
De har inte lyckats ordna min resa till domstolen.
Varje hemställan har avvisats.
Jag behöver bara ge domaren ett skäl att bevilja nån sorts förhandling.
Undermålig representation. Ombuden har försökt med allt förutom inlagan-
-som betyder att de är usla. Om du hävdar att de är inkompetenta-
-slår jag vad om att du får din förhandling.
Så...du är verkligen Marvin Gerard.
Det kan du ge dig fan på.
Jag ser att du har nyheter. Goda eller dåliga?
Den enda sorten du får, Harold. Goda och dåliga.
Jag kan gissa de dåliga. Ministern vill låta Marvin ersätta Reddington.
-Du verkar inte överraskad. -Jag är förbluffad.
Jag tror mig greppa vidden av deras idioti, men förvånas alltid.
Han är inte dum, bara skamsen. Få känner till avtalet med Reddington.
Av de som gör det är det många som ser det som ovärdigt-
-att samarbeta med en kriminell av hans dignitet.
Jag har hört de argumenten. De är teoretiska.
De ser inte verkligheten i vårt samarbete.
De ser hemliga genomgångar om brotten han fortsätter att begå.
Om agent Keens död och brott begångna av FBI:s biträdande chef.
Nej, de får inte hela bilden, men det de ser får dem att huka sig.
Reddington är körd. Häktningsorder har utfärdats.
Ministern väntar sig att du griper honom nästa gång ni ses.
-Och vi? -Ni är också körda.
En ny insatsgrupp upprättas i detta ögonblick.
Du sa att du hade goda nyheter.
Jag uttryckte mig behärskat. De är inte goda, de är fantastiska.
Justitiedepartementet har gått med på att inte åtala dig.
-På vilka åtalspunkter? -Samtliga.
Det funkade. De är nöjda. De känner att de är smarta och har kontrollen.
Gratulerar. Ögonblicket Marvins avtal börjar gälla-
-blir löftet till dig bindande.
-Vad gjorde ni innan ni började idag? -Ingenting.
Ett hemligt möte med världens mest eftersökta? För en jury är det nåt.
Er karriär är över. Frågan är bara om era kollegor ska få vakta er.
-Ni var väl snäll mot fångarna? -Spara det till nästa kille.
-Jag ska inte krångla. -Vad handlade mötet om?
-Ni kommer inte att tro mig. -Testa oss.
Han vill bryta sig in i frysboxen.
Hans advokat sitter där. Han vill träffa honom.
-Varför gick han till er? -Han vet att jag för in och ut gods.
En fånge, Flody Pascal, har en kusin i Quito-kartellen.
De byggde en passage för att kunna skicka saker till honom.
En passage? Menar ni en tunnel?
Jag vet inte. Det finns en ventil bakom pannan i en källare.
De sätter saker bakom gallret. Jag hämtar dem och delar ut dem.
Passagen måste vara tillräckligt stor för en person.
Reddington känner till den. Jag ska vänta där och släppa in honom.
Du hade rätt. Reddington ger sig inte förrän Marvin är död.
Vilken hybris. Bryta sig in i ett fängelse för att mörda en fånge...
Vi måste ta Gerard därifrån.
Vi tar honom till rätten för att underteckna immunitetsavtalet.
Agent Zuma och jag ser till att tunneln stängs.
Raymond ska inte få ta sig in i fängelset.
Jag har nästan ödelagt min karriär tusen gånger i jobbet.
Jag tänkte göra det slutgiltigt när jag mötte den som dödade Keen.
Jag hade nog gjort det om det bara hade drabbat mig.
-Skulle du döda mig? -Förmodligen.
Men då skulle Cooper få fängelse och Agnes förlora ännu en förälder.
Det gör mig illamående att du kommer att få som du vill.
Som jag vill? Tror du att det här är det jag vill?
Jag besegrade inte Reddington. Vi förlorade båda två.
Jag skulle ha jobbat för honom ända till slutet.
Nu är jag en källa. Åtminstone tills Raymond utkräver sin hämnd.
Han försöker. Det sjuka är att vi skyddar dig.
-Ni kan inte skydda mig. -Jo, det kan vi.
Reddingtons plan var att bryta sig in i fängelset. Vi sätter stopp för den.
Det var planen för den här gången. Det kommer alltid en ny.
En vacker dag... kommer en att lyckas.
Full immunitet. Jag trodde att du skulle bli glad.
Jag accepterar avtalet, men vi ska ha en sak klar för oss.
Det här är den värsta dagen av det som återstår av mitt liv.
Domare Grunwalds kontor.
Uppfattat. Jag ska framföra det.
-De är tidiga. -Ingen är här än. Några minuter till.
Det var chefsdomarens sekreterare som ringde.
Domare Marquez vill träffa er. Jag menar nu på en gång.
Jag har en förhandling strax, salen är stängd, parterna är på väg.
Ja, det är speciella omständigheter.
Det är nog därför domaren vill prata med er.
Senarelägg förhandlingen en kvart. Den tilltalade kan vänta här.
-Med sin advokat? -Han är advokat.
Han företräder sig själv. Jag kommer strax.
Gott om plats för en person att ta sig in.
Ta honom härifrån. Avdelningen måste evakueras medan vi utreder.
Vad är det?
Det gör bara ont. Att Elizabeth inte kommer att få rättvisa.
Jag var tvungen att gripa Marvin för att hålla mitt löfte till Agnes.
-Vilket löfte? -Det var hennes första natt hos oss.
Har du ätit nåt? Charlene tänkte att du kanske var hungrig.
Vad har du där? Har du gjort den?
Mamma och jag gjorde den tillsammans.
Jag tycker om den.
Vill du ha nåt annat? En filt till, kanske?
Agnes...
Först vill jag väl bara säga hur ledsen jag är.
Jag älskade din mor.
Jag är så fruktansvärt ledsen att hon inte är här.
Men det är jag, och Charlene också.
Vi är så oerhört glada att ha dig här hos oss.
Din mor valde nog oss för att hon kände att vi var en bra familj.
Jag tror att hon hade rätt. Och jag lovar - vi ska ingenstans.
Förutom möjligen till köket. Den där smörgåsen ser god ut.
Det är en vildhäst.
Mamma brukade alltid säga det om hon var tvungen att ge sig av.
"Wild Horses", som en kod för hur mycket vi älskade varandra.
-"Wild Horses"? -"Couldn't drag me away."
-Det är en låt. -Av The Rolling Stones. En favorit.
Jag hoppas att du kommer att känna likadant för oss.
Att vi skulle finnas där, inte försvinna. Det var vad jag sa.
För att hålla det löftet måste jag se hennes mors mördare komma undan.
Ursäkta mig. Agent Ressler, FBI. Det här är Marvin Gerard.
Domaren var tvungen att ursäkta sig en stund.
-Det gör inget. -Vi börjar en kvart senare.
Gå in så länge. Den federala åklagaren är nog på väg.
Jag väntar här.
Ordföranden. Ni ville prata med mig?
Jeffrey. Tack för att du kom.
Du ska visst dra igång en hemlig förhandling.
Hallå, Marvin. Din domare fick kliva av, så det är jag som dömer dig idag.
Snyggt spelat, Raymond.
Insatsgruppen trodde att de avslöjade din plan för att ta mig på Coolidge.
En katt- och råttalek...
-Hur lyckades du övertala domaren? -Hans chef kallade in honom.
Marquez. Just det. Jag visste att du hade inflytande över chefsdomaren-
-men jag kunde inte läsa din taktik. Du var alltid en fenomenal strateg.
Du var alltid en fenomenal consiglieri.
Vilket sorgligt slut på vårt samröre. Vår vänskap.
Är det vad jag hör i din röst, Raymond? Sorg?
Delvis. Om det är nån tröst så förstår jag din sida av saken.
Sveket är oförlåtligt och du ska dö för det, men det är förståeligt.
Mina känslor för Elizabeth var inte alltid rationella.
Jag var ofta känslosam snarare än pragmatisk.
Du hade inte helt fel som tvivlade på om Elizabeth var kapabel-
-eller värdig att driva verksamheten.
Inte helt fel, eller ens lite grann?
Hur som helst - hur subjektivt mitt beslut än var-
-så är den objektiva sanningen att det var mitt beslut att fatta.
-Du protesterade. -Du hade redan bestämt dig.
När beslutet väl var fattat var det din plikt att leva med det, Marvin.
Även om det innebar att se allt vi hade byggt upp raseras?
-Ja. -Nej.
Jag var inte din tjänare, Raymond. Jag var din partner.
Vi skapade ett imperium tillsammans.
Jag kanske verkade i skuggorna, men det var mitt livsverk också.
Du hade ingen rätt att vara så vårdslös med det-
-och blint räkna med min lojalitet.
Jag älskade dig, Marvin, men vi var aldrig partners.
Du jobbade för mig. Jag värdesatte dig och höll dig nära.
Jag ville ha och behövde din hjälp och vänskap.
Jag kunde aldrig drömma om att det skulle kosta mig Elizabeth.
Du kunde aldrig drömma om att jag skulle ha modet att trotsa dig.
Jag undrar hur många ynkryggar som har gått mot graven-
-övertygade om sitt eget mod.
-Tycker du att jag är en ynkrygg? -Om du ville döda Elizabeth...
...så kunde du ha gjort det själv.
Istället använde du dig av Vandyke och lät honom skjuta henne på gatan.
Du gav dig på Harold för att du var rädd att insatsgruppen-
-skulle hjälpa mig att upptäcka ditt dåd.
-Jag vågade gå i krig mot dig. -Du hade ingenstans att fly.
Sätta dit Heddie, skapa Kate Kaplans gengångare.
Det var en ynkryggs handlingar.
Justitiedepartementet kanske hoppas på nåt annat, men du är inte jag.
Du kan inte gömma dig från mig, du kan inte överglänsa mig-
-och gudarna vet att du aldrig kan ersätta mig.
Vi sitter i en federal domstol-
-och jag har makten att avliva dig som en hund.
Ingen uppgörelse skulle nånsin kunna skydda dig från mig.
Gör det då.
Jag har fått nog.
Du har rätt. Jag kan inte besegra dig.
Jag ville egentligen aldrig försöka.
Hej, Abby. Tack för förvarningen. Är domaren tillbaka?
Hon kommer strax. Den tilltalade väntar där inne. Ni kan gå in.
Perfekt timing. Ursäkta dröjsmålet. Tack för ert tålamod.
-Inga problem, ordföranden. -Då sätter vi väl igång.
Är det sant?
Marvins avtal godkändes av rätten. Char - det är över.
-Herregud, du är hemma! -För gott.
-Vi förlorade dig nästan. -Ledsen för det.
Och för eftergifterna jag tvingades till. Marvin är fri.
-Han släpps just nu. -Jag bryr mig inte.
Inte Agnes heller. Hon kommer att förstå med åldern.
-Är hon fortfarande vaken? -Hon försökte hålla sig vaken.
Jag sa ju det, tjejen.
Jag ska ingenstans.
Jag behöver bara en minut. Ge mig en minut, okej?
-Ska du gå? Redan? -Jag skulle ju inte bli långvarig.
Jag skickade hemställan. Om det fungerar står jag i skuld.
-Det kommer att fungera. -Och min vän Raymond...
-Hjälper han mig ut ur landet? -Nej.
-Har du frågat honom? -Jag behövde inte fråga, Wujing.
Jag behövde inte fråga, eftersom Raymond inte är din vän.
Han är anledningen till att du sitter här.
-Vad menar du? -Han är en hemlig källa.
Han har ett immunitetsavtal med FBI. Han ger dem kriminella som du-
-i utbyte mot sin egen frihet.
Du är inte ensam. Det sitter folk i fängelser över hela världen-
-som inte vet att Raymond är anledningen bakom.
Hur kan det här vara sant?
Jag kände på mig att du kanske skulle säga det.
Jag gjorde en lista åt dig.
Vänta!
Varför berättar du det här? Jag trodde att du jobbade för honom.
Det trodde han också.
Det är visst läge att gratulera, Harold.
Det verkar så. Tack för att du kom, Raymond. Slå dig ner.
Agnes sover. Hon blir nog ledsen att hon missade dig.
Marvins avtal började gälla alldeles nyss.
Samma gäller justitiedepartementets löfte att inte åtala mig.
Det fungerade, Raymond. Överlämnandet gav mig livet åter.
-Men ändå verkar du bekymrad. -Det är jag.
Det var dyrt att köpslå med djävulen.
-Marvins frihet. -Och gripandet av dig.
Jag fick order om att häkta dig nästa gång vi sågs.
-Jag förstår. -Jag tänker inte göra det.
-Jag ska visst begå ett brott till. -Du släpper mig.
Det är rart av dig, Harold. Jag uppskattar varningen-
-men det är onödigt.
Det stämmer att Marvins avtal har börjat gälla.
Det fick jag se till, men han kommer inte att samarbeta med regeringen.
-Jag förstår inte. -Nej, jag kan tänka mig det.
Marvin och jag tog farväl idag.
Har du pratat med Marvin idag? Hur är det ens möjligt?
Gör det då. Jag har fått nog.
Du har rätt. Jag kan inte besegra dig.
Jag ville egentligen aldrig försöka.
Det kommer att utföras, men inte av mig.
Av respekt för vårt förflutna ska jag ge dig det du aldrig gav Elizabeth.
Chansen att lämna den här världen på valfritt sätt.
En chans att göra det smärtfritt, ombesörja dina affärer-
-och ta farväl av de som kommer att sörja dig.
Och om jag vägrar?
Då får vi svaret på en fråga jag har ställt mig själv sen Elizabeth dog.
Vad ska jag göra med den ansvarige?
Hur mörkt är det svarta i centrum av hålet i mitt hjärta?
Jag vet inte om jag vill veta det-
-men om det krävs så tar vi reda på det tillsammans.
Du kanske inte trycker av, Raymond, men om jag dör...
...så är det för att du dödade mig.
Jag hängav mig helt åt dig och din vision.
Åt det jag såg som vår vision.
Ett kriminellt liv med ett gemensamt mål:
Att stoppa världen från att ge efter-
-för den sortens ondska vi vet att människor är kapabla till.
-Jag trodde att vi stod enade i det. -Det gjorde vi.
Nej, Raymond. För mig var det viktigast av allt.
Men för dig var det inte det.
Jag är så stolt över det vi byggde upp, Raymond.
Det var det jag levde för, men i slutändan...
...har jag insett att det egentligen aldrig var mitt liv överhuvudtaget.
Cynthia. Kom in.
Vad står på? Är allt som det ska?
Jag anar att du vet vad jag ska säga.
Säg det ändå.
Marvin Gerard kommer inte att samarbeta med justitiedepartementet.
-Hur kommer det sig? -Han lämnade fängelset...
...satte sig i bilen och sköt sig.
-Herregud, är han död? -Ministern står fast vid löftet.
Han tänker inte straffa dig för Marvins handling.
-Det kommer säkert mer. -Det stämmer.
Han har upphävt ordern om att låta gripa dig.
-Vilken överraskning. -Han tänker praktiskt.
Han vet att vi behöver listan. Utan Marvin är han redo att köra vidare.
-Som om inget av det här har hänt? -Inget av vadå? Jag har redan glömt.
Du är verkligen nåt alldeles extra.
Just nu är jag bara trött.
Jag ska resa bort några veckor, låta systrarna få komma hem-
-äta lite peyote, ställa upp teleskopet och titta på stjärnhimlen.
Jag kanske hittar en ny stjärna att döpa efter dig, Harold.
Var snäll och hälsa Agnes från mig.
Glöm inte vilken dag det är imorgon.
Jag glömmer aldrig vilken dag det är imorgon.
Okej. Då är det väl dags.
Det har gått tre år sen vi förlorade Elizabeth.
På en del sätt har det blivit lättare, men...
...på det flesta sätt gör det fortfarande ont.
Där rök min förhoppning om att klara det utan att gråta.
Den här delen blir inte lättare.
Efter en hel del noggrant övervägande-
-har jag bestämt mig för att resa bort ett tag.
Jag vet inte hur länge, men jag vet att jag ska iväg.
-Vad är din plan? -Min plan är ingen plan.
Jag hittade ett coolt ställe i Brooklyn.
Jag tänkte sticka dit och cykla och göra New York.
Äta massor av pizza, titta på folk, kanske se en Broadway-show.
Vi är här för att prata om Elizabeth, men jag ville berätta det här.
Hon hade nog gillat den idén.
Jag minns när jag såg att hon var profilerare.
Jag bad henne att göra en profil av sig själv.
-Vad sa hon? -Hon beskrev nån som var lik...
...men ändå väldigt annorlunda-
-mot kvinnan jag lärde känna och älskade.
Jag tyckte inte om henne.
Jag ändrade mig till slut, men...
...hon gick mig på nerverna.
Alina, du kom! Hur gick det hos neurologen?
Inte som väntat. Tydligen har min huvudvärk blivit värre-
-på grund av ett allvarligt medicinskt tillstånd.
-Jag är gravid. -Gratulerar!
-Vilka underbara nyheter! -Pete måste vara överlycklig.
-Så huvudvärken är inte permanent? -De tror inte det.
Jag vill ändå ta sjukledigt tills vi vet helt säkert.
-Du är snart tillbaka i fält igen. -Kanske det.
Eller så har livet andra planer när barnet är fött.
Hur som helst - det kommer att bli bra.
Dembe. Det är nog din tur. Vill du säga nåt?
Det var lite annorlunda för mig, för min relation till Elizabeth-
-var alltid på Raymonds villkor.
Jag minns när Elizabeth var flera år yngre än Agnes är nu.
Raymond och jag gick på en fotbollsmatch hon spelade i.
Matchen var en katastrof.
Flickorna sprang runt som yra höns. Massor av missade målchanser-
-eller mål gjorda av misstag, men det var så himla roligt.
När det var slut var det nog ingen som brydde sig eller visste-
-vilka som vann eller förlorade. Alla stod och åt snacks och drack juice-
-och jämförde skrapsår och blåmärken-
-och det var massor av ljud och aktivitet, men plötsligt...
...hörde jag ett skratt.
Ett slags explosivt, spontant skratt.
Ungt och så fullt av glädje - smittande, men också bekant.
Det var Elizabeth.
Men jag vände mig om tittade åt sidan, för under ett ögonblick-
-trodde jag att det var Raymond.
Några år senare, kort innan Elizabeth dog-
-tillbringade vi några dagar tillsammans i D.C. och New York.
Raymond, Elizabeth, Agnes, jag och miss French.
Vi bara hängde. Pratade, åt, spelade brädspel, promenerade i parken.
Vi gick på några museer, köpte glass och bara skrattade med varandra.
Agnes, Elizabeth och Raymond.
Den här märkliga lilla familjen som delar samma skratt.
Det här stora, generösa-
-busiga, kärleksfulla, hungriga, behövande, tragiska hjärtat.
Gratulerar.
Ta hand om dig.
-Hur långt är det till domstolen? -Inte långt kvar.
Utrikesdepartementet har ett plan redo. Du är i Peking imorgon.
Vi ska inte hem.
Inte förrän jag har hittat och dödat Raymond Reddington.
-Wujing. Det kan du inte göra ensam. -Det behövs inte.
Jag har en lista över andra som gärna vill vara med.
Text: Joakim Sandström Iyuno-SDI Group