Sara.
6 MÅNADER TIDIGARE
- Han ska vara i säng vid åtta, Janey. - Han fick ju strafflättnad. Hur sa?
- Filmen är slut. En till! - Inga fler!
Fixa en överenskommelse, annars ser jag till att juryn hänger honom!
Ursäkta.
- Vad här det här? - Jag köpte en slips till i kväll.
- Jag gick till stället du gillar. - Men den passar nog inte i kväll.
Jag har bjudit viktiga personer, guvernörens kille, en kongressmedlem...
- Hur är det? - Jag är bara nervös.
Jag träffade Kendra i dag. Tänk att de ska skiljas!
-Äktenskapet var en katastrof. - De verkade så kära i början.
Gjorde de verkligen det? Jeff är ett svin.
Kendra är inte heller så lätt att hantera.
Men hur kan ett äktenskap bara explodera efter tio år?
Genom att någon tänder en tändsticka.
- Du fick mig att se stridslysten ut. - Det var er egen idé, mr Karsten.
Tack i alla fall. Det här är min son, Thatcher Alexander Karsten II.
- Säg T.J. - Trevligt att träffas, T.J.
Kom, vi tar något att dricka.
- Oj, Thatcher Karsten kom hit! - Varför skulle han inte det?
Han har fullt upp med fusioner, förvärv, stämningar.
Man blir inte rik i Chicagos fastighetsvärld utan vassa armbågar.
- Fullmäktigeledamoten är här. - Nej, stanna.
- Jag orkar inte kallprata mer. - Du klarar det galant.
Det måste vara kallt utan kappa.
Jag behövde lite luft, det är mycket folk.
- Jobbar du på galleriet? - Ja.
- Vad för dig till invigningen? - Min chef.
Tvingade han hit dig?
Sådant här är inte min grej.
- Här. - Det behövs inte...
Jo, du skakar ju.
Tack.
- Vad är det som inte är din grej? - Konst.
Jag föredrar sånt som är verkligt. Sånt som man kan se och ta på.
Det är det som är viktigt här i livet, inte hur folk ser det i sina drömmar.
- Du föredrar alltså realism... - Och Will Ferrell-filmer.
Det finns fotografier där inne också.
Det är rätt verkligt. De är inte så illa, har jag hört.
Det är väl inte du som är konstnären?
- Jag är en av konstnärerna. - Ska jag sjunka genom jorden nu?
- Whisky och soda med citron. - Det ska bli.
Inramningen, vinkeln, exponeringen... Man försöker förmedla något.
En bild man har i sitt inre...
...eller som man ser det i sina drömmar.
Som du ser det, menar du. Det är ju du som är konstnären.
Okej, som jag ser det i mina drömmar.
Ingen dålig utsikt! Man ser nästan sjön.
- Jag älskar vattnet. - Jag saknar vattnet.
Min syster och jag sa "diamantros" när det hände.
Jag trodde man skulle säga "smurf".
- Vad skulle du säga...? - Jag ville bli vrakdykare som barn.
Jag ville söka efter förlorat guld på Michigansjöns botten.
- Ja, det är vansinnigt. - Så du hittade aldrig någon skatt?
Jag letar väl fortfarande.
Man stressar bara runt-
- och glömmer hur nära vattnet och rymden är.
- Man glömmer det som är viktigt. - Du gör det, menar du?
Tack.
- Jag borde väl gå in igen. - Lycka till med utställningen.
Lycka till med att dyka efter vrak.
- Det är helt fantastiskt. - Min vackra konstnär.
Nästan en miljon dollar.
Bolaget heter Multinational Builders Corp. Ja.
Ge dem till kriminalteknikerna. Okej.
- Hej! - Hej!
- Vilken liten värld. - Vad gör du här?
- Jag ska rama in ett fotografi. - Jag trodde att du inte gillade sånt.
Jag såg ett som fick mig att ändra uppfattning.
- Det är du som har tagit det. - Köpte du det?
Jag stal det. Jag smög in sent på natten.
- Det var inte ens med i utställningen. - De visade mig en hemlig konstgömma.
Jag känner en kille, han kan rama in det enligt konstnärens instruktioner.
- Det kostar dig inte ett öre. - Det låter oemotståndligt.
Bra. Jag hör av mig när det är klart.
Du är underbar.
Jag menar att det är underbart, fotografiet...
Här. Du kommer att behöva det här.
Visst.
- Jack McAllister. - Och du heter Sara Hanley.
- Trevligt att träffas. - Ja.
Okej, hej då.
Restaurangköket är översvämmat igen. Det kostar 4 000 dollar.
Men jag borde göra om det helt.
Fast det kostar 10 000 dollar, och så måste jag stänga i tre veckor.
Din pappa hjälper säkert gärna till.
Självklart. Han lånar ut pengar för att rädda firman jag inte borde ha startat.
Sen styr han mig precis som han styr alla andra.
Förlåt. Jag menade inte... Kaféet ska vara mitt förbehållslöst.
Du är ju en Karsten.
Ja, men hans sätt att göra affärer... Det var delvis därför mamma...
- Karen dog av en stroke. - Varför försvarar du honom jämt?
Jag jobbar ju för honom.
Jag uppskattar allt han har gjort, till skillnad från dig.
- Hej. Jag ska repa. - Jag behöver tio dollar.
- Frukosten, då? Jag har stekt ägg. - Jag äter inte protein.
- En puss? - Ha en bra dag, kära pappa.
- Pappas flicka, urtöntigt. - Hej då!
- Mamma... - Okej, okej.
- Jag måste gå. - Okej. Ha så kul på akvariet.
Tack för att du går med honom. Hej då!
- Gillade du verkligen Karsten? - Han verkade inte så hemsk.
Det gör aldrig de rikaste.
Vem var mannen på balkongen? Han verkade bekant.
Bygget kommer att vara klart 2014.
Materialkostnaderna överskrider budgeten något.
Men inte mycket. Inte sant, Jack?
- Allt verkar vara i sin ordning. - Du gör alltid ett bra jobb, Lou.
Får morbror Lou Bears-biljetter? Jag får alltid följa med på matchen.
Det stämmer.
Jo, det var en sak, Lou... Det finns en liten avvikelse.
Härligt, vi ses snart. Okej.
Du... Minns du när vi flyttade hit? Vi hade många sådana här morgnar.
Flera ospecificerade utbetalningar till Multinational Builders Corp.
- Vad vet vi? - Jag känner inte till dem.
- Jag har inte lyckats spåra dem. - Din partner kanske kan förklara.
- Perkins? - Hur mycket gäller det?
Låt oss inte käbbla om siffror, Lou. Ta bara reda på vem mottagaren är.
Det är allt.
Vad är det här, Thatch? Kom igen. - Jack, försöker du påstå...
Han påstår ingenting, Lou. Vi sköter bara om affärerna.
Jag ska tala med Perkins.
- Han ljuger. Det syns på honom. - Förhasta dig inte, Thatcher.
- Morbror Lou tillhör familjen. - Just det! Vad är heligare än det?
- Jag saknar det här. - Jag med.
Som ung arbetade jag för en man på South Side. Frankie Malinsky.
Han hade en bra regel.
Du berättade aldrig vem han var. Mannen på balkongen.
Jag frågade inte vad han hette.
"Efter det första sveket... blir det inte ett andra."
Vi skriver om stans tio bästa sushi- ställen, så vi behöver fiskbilder.
- Sara? - Va?
Du får ta det. Lax, tonfisk, bläckfisk ― kör.
Du sa att tidningen skulle skriva om mer vågade saker. Jag gör gärna det.
- Vilket ämne? Vad berör dig? - Jag har något på gång. Besatthet?
- En fixering vid något. - Jag vet vad det betyder.
Du minns säkert den franske förläggaren som jag var förtjust i.
Jean Claude, ja. Vad sägs om en serie bilder av folk-
- som är fast i något som förändrar deras sätt att leva och vara?
Lägg fram ett förslag. Se till att det inte ser ut som en parfymreklam.
Jean Claude...
- Lou blåser mig. - Tänk inte på det hela tiden.
Jag är bara vaksam. Det är för övrigt ditt jobb.
Döm inte för snabbt, vi måste vara aktsamma.
Han har rätt, pappa. Vi måste vara aktsamma.
Minns du varför vi räddade Lou så många gånger så att han kunde bli nåt?
För att han var Karens bror. Att förråda mig på det här sättet...
- Morbror Lou kanske kan förklara. - Blanda dig inte i, T.J.
- Jack McAllister. - Hej, det är Sara. Hanley.
Sara. Hej!
- Hur är det? - Bra. Fotot är klart.
Jag jobbar i Pierpont Building, hämta det där.
Visst. Kommer du att vara där? Jag kan bjuda på lunch som tack.
Jag ska faktiskt med ett tåg.
Perfekt. Mitt kontor ligger bredvid Union Station.
Jag har faktiskt lite bråttom.
Vi kan träffas där helt snabbt. Som vid en knarkaffär.
- Hoppas det inte var till besvär. - Nej då. Jag ogillar folkmassor, bara.
Agorafobi. Det sägs vara en rädsla för närhet.
Gratis psykoanalys!
- Varsågod. - Tack.
Du får munkar från Lou Mitchell's som tack.
- Vart är du på väg? - Dune Acres, jag ska knäppa fiskar.
- Det låter inte särskilt sportsligt. - Det är sushi. Jag är ju konstnär.
Det blir spännande att se sushi som konst.
- Det känns som om du leker med mig. - Jag är bara kul på så sätt.
Eller så gömmer du dig bakom kvicka repliker. Det är rädsla för närhet, det.
Sista utrop för tåg nummer 5 till Dune Acres...
Det är mitt tåg. Hoppas att du tycker om fotot.
- Bordet är skevt. - Det verkar helt okej.
Varför ville du träffa mig? Har du problem med en av dina tjejer igen?
Nej. Det var Brandy.
Den killen besvärar henne inte mer, det såg du till.
- Det är pappa. Något är fel. - På grund av morbror Lou?
Han var likadan efter olyckan. Liksom ledsen och arg på samma gång.
Som om något brann inuti honom.
Det var annorlunda. Han var orolig för dig.
Det var du också, va? Du var orolig.
Alla var oroliga att du inte skulle...bli bättre.
Men det blev jag. Jag blev bättre.
Du räddade mig, du drog upp mig ur vattnet.
Ja, jag fick upp dig.
Fan, Jack. Vi hade mycket roligt på den tiden. Vi gjorde som vi ville.
Vi var verkligen fria då, eller hur?
Ja.
Alla blir vuxna.
Ja...
- Du tappade din sjal. Det blir kallt. - Kom du ända hit på grund av det?
Inte bara det. Du gjorde mig sugen på sjöluft.
- Att få återuppleva forna tider. - Dyka efter skatter?
Det finns guld där ute, det är jag säker på.
Du får gärna följa med, om du vill.
Känn ingen press, jag kan åka ensam.
Tag plats!
- En, två, tre, fyra, fem. Slå det. - Jag tänker inte ens försöka. Wow!
Min familj åkte ut med en fiskebåt varje lördag.
- Var du ung när de dog? - Ja. Men jag hade tur.
Pappas chef och hans fru uppfostrade mig, skickade mig till college.
Hur träffade du din fru?
Elaine är deras dotter. Hon är äldre, så hon åkte snart till college.
När hon kom tillbaka var jag nitton och jobbade för familjens företag.
Något bara hände.
Kom igen, försök.
Okej.
-Åtta, nio. - Två, din fuskare.
Du vet väl vad det betyder?
Jag bjuder på middag.
Pappa.
- Ska du till klubben? - Brandy är där i kväll.
- Ska du gå ut med morbror Lou? - Jag skulle det. Men varför?
- Jag kan hålla dig sällskap. - Nej. Gå du ut och ha roligt.
- Jag har ett nytt Xbox-spel... - Jag är inget barn, T.J.
Gå bara.
Kom hit.
Du är en bra grabb, T.J. Och en god son.
Din mor skulle vara stolt över dig.
Ska jag fixa det här med morbror Lou?
- Det kan du inte. - Jag kan lösa det, jag lovar.
Sluta, T.J.!
Snälla du. Sluta, bara.
Du måste inse dina begränsningar.
Drack aldrig, rökte aldrig. Dejtade knappt.
- En duktig flicka. - Gick på college, träffade Drew.
Alla älskade honom. Det var perfekt, pappa fick dansa på ett bröllop...
Det låter fint.
Ja, det var det.
- Ska vi be om notan? - Ska vi be om notan?
- Vad var det ni sa? Diamantros. - Precis. Diamantros.
Det där på balkongen, fotobutiken... Det var bara ett sammanträffande.
En ödets nyck. Det betydde ingenting.
Det är det jag intalar mig...
Det där du sa på tågstationen, om närhet... Det var sant.
Jag...
Jag har alltid haft svårt för det.
Du får mig att vilja vara nära.
När jag ser dig känner jag något, en gnista som...
...som du aldrig har känt förut?
Jag vill.
Vill du?
Ja.
- Morbror Lou! Moster Connie! - Gud.
- Vad gör han här? - Jag trodde Thatcher skulle komma.
Jag ville prata med dig. Jag...
- Pappa är ledsen. Fixa det. - Det löser sig, T.J. Oroa dig inte.
- Jag är orolig. Jäkligt orolig! - Gå in. Jag kommer strax.
- Hej då, moster Connie. - Vi pratar här borta.
- Låt bli. - Förlåt...
Hej.
- Ringer jag olägligt? - Nej, inte så farligt.
Vi hittar inte den magiska boken.
Det är den om giraffen. Den ligger på hyllan.
Annars ligger den på stolen, eller bakom stolen. Den trillar alltid ner.
- Där är den. - Okej. Bra.
Mamma! - Får jag prata med mamma?
- Ja, gubben. - God natt, mamma. Jag älskar dig.
- Jag älskar dig också, gubben. - Hej då.
Det är först när giraffen hör sin egen sång-
- från träden och från himlen, som han äntligen kan dansa.
Så det var inte bara de abnormt långa benen som var problemet?
Har du... Har du någonsin...
Jag har aldrig ens funderat på det.
Där är han!
Jag sa ju åt dig att inte träffa honom! Din idiot! Varför gick du dit?
- Fan, T.J.! Hur kunde du vara så dum! - Ta det lugnt.
- Vad är det som har hänt? - Berätta.
- Berätta! - Jag sökte upp morbror Lou.
- Jag ville... - Ut med det! Vad ville du?
- Jag ville fixa det! - Det är okej, T.J.
Nej, Jack. Det är inte okej. Lou är död.
Jag frågade om han hade förrått oss. Han blev arg och vi slogs.
Han ramlade i vattnet. Jag drog upp honom, och då började han skrika.
Han kallade mig dum och sa att jag var efterbliven.
Polisen drog upp Lou. Han hade skjutits två gånger.
- Var är vapnet, T.J.? - Det var inte jag, pappa!
Gå och tvätta av dig. Gå och lägg dig.
Jag ville bara hjälpa till. Som du, Jack.
Som en son ska göra.
Säg inte ett ord. Inte till någon.
Förstår du?
Ingen får veta att T.J. är inblandad i det här, Jack. Inte ens Elaine.
Vi måste begrava det här.
Om han hamnar i fängelse...
Han skulle inte överleva.
Överenskommelsen i Hutcherson-målet är klar.
Om jag måste hoppa in...
- Hej. Jag visste inte att du var här. - Kul att se dig, Sara.
Kommer du på min avskedsfest? Jag får väl hitta en hobby.
- En kaffe? - Jag hinner inte.
Vi har möte, och fullmäktigeledamoten vill dryfta min politiska framtid.
Nu, då? Fem minuter, bara. Jag kom hem så sent i går kväll.
Jag önskar att jag kunde, men alla väntar.
Jag är hemma innan Ollie lägger sig. Vi kan prata då. Okej?
RADERA
Constance. Jag är så ledsen. Det är vi allihop.
Får jag stiga på?
Min syster är här.
Jag håller fortfarande på att smälta allt.
Thatcher tar hand om begravnings- kostnaderna, vad du än behöver.
- Skickade han dig för att säga det? - Ja.
T.J. säger att han träffade er i går.
Jag har alltid älskat den pojken. Det gjorde vi båda.
- Jag kan inte tro... - Det gjorde han inte.
Ha tålamod. Polisen kommer att hitta en misstänkt.
Under tiden nämner vi inte hans namn.
Det skulle bara komplicera saken.
Lou och jag skulle aldrig vända oss emot den här familjen.
Aldrig! Om den inte vände sig emot oss först...
Så var det inte, Connie. Det var en affärssituation vi höll på att lösa.
Straffa inte T.J. bara för att du är arg på Thatcher.
Tack för dina kondoleanser.
Hej! Jag hörde inte när du kom.
Vad gör fotot här?
- Din assistent budade över det. - Jag tänkte hänga det på kontoret.
- Det ser bra ut här. - Jag köpte det till kontoret.
Varför hängde du upp det utan att ens fråga?
Förlåt.
- Något nytt om Lou? - De har inte hittat något ännu.
Inget mordvapen, ingen misstänkt. Ingenting.
Vi är alltid på språng. Eller hur? Båda två.
Jag saknar dig.
Kommer du och lägger dig?
- Snart. - Okej.
Är du vaken, älskling?
- Hallå? - Det är jag, Sara. Jack.
Mår du bra?
Hela mitt liv känns så obetydligt ibland.
Men med dig...
Med dig började jag känna... Hur ska jag uttrycka mig?
Värde.
Jag började sätta värde på saker på ett sätt jag aldrig gjort förr.
Jag ville föreställa mig mitt liv, inte som det är, utan...
...som du ser det i dina drömmar.
Det här kan inte bli nåt.
Nej, det kan det inte.
Men det kändes fel att lämna det som det var på stationen. Så jag kom hit.
Det är jag glad för. Jag undrade om du kände det jag kände...
...eller något liknande. Då kanske jag inte skulle känna...
...att jag hade tappat kontrollen och var galen.
Det var så fint att lära känna dig och umgås med dig.
Jag kommer aldrig att glömma det.
Jag borde gå.
Ta hand om dig.
Hej, det är Sara. Lämna ett meddelande.
Är du där, älskling? Jag bjuder på middag i kväll, jag hade en bra dag.
Okej, ring mig!
Jag behöver dig, Jack. Polisen är här. Jag skickade T.J. till klubben.
- Mr Karsten. - Hur står det till?
Assistent Birnbaum, min partner Casillas.
Trevligt att träffas. Varsågoda och sitt. En whisky?
Vet ni varför vi är här, sir?
Det har väl med Lou Mrozek att göra. Det kom som en stor chock.
Vi är intresserade av er son, T.J.
Som misstänkt? Det är ju befängt! T.J. älskade sin morbror.
- Vi vill prata med honom. Är han här? - Inte just nu.
Jag vet inte var han är.
Jag kan leta upp honom, om det är nödvändigt.
Det är nödvändigt.
Jag borde inte ha gått dit! Varför gick jag dit?
- Lugna dig. - Jag menade det inte.
- Vad var det som hände? - Det kan jag inte berätta.
Det är jag, älskling. Det är Brandy. Du kan berätta vad som helst för mig.
- Du är sen, mamma. - Hej, gubben.
- Ja, jag... Var är Janey? - Hon har gått. Pappa är hemma.
Han är glad. Han har köpt vin.
Hej.
- Hej! - Var har du varit?
- I ateljén. - Jag ringde.
Jag måste ha stängt av signalen.
Jag gick tillbaka och skaffade något bättre. Snygg, va?
-Är något på gång? - Ja.
Jag tänkte bjuda på middag, men det blev sent.
- Vi får fira som familj. - Fira vad?
Fallet som ska ge mig rubriker i alla tidningar i Illinois.
Sätter jag det och får ersätta Abrams på åklagarmyndigheten, så är vi i gång.
Borgmästare, senator... Obama och Rahm Emanuel gjorde det.
- Vi kan också göra det. - Vad är det för fall?
Mord. Det har med ditt favoritmotiv att göra.
Hans svåger hittades död i går kväll. Han blev skjuten.
- Karstens son är huvudmisstänkt. - Jag träffade honom på galleriet.
Familjen Karsten är inblandade i korruption, organiserad brottslighet.
Det är större än jag trodde.
Vem är det här?
Jack McAllister, Karstens advokat. Han kommer att stå för försvaret.
Jag tänker korsfästa honom.
- Jag går och lagar middag. - Fint.