―Du slösar bort din talang. Chansa!
―Det är bäst att du inte ljuger. ―Ljuger aldrig du?
Hon jobbar med IT på Karsten Allied.
―Men Elaine, då? ―Jag har fått känslor för henne.
―Du tror att jag stal era pengar. ―Mördade du Lou?
―Vill du åka in på grund av Karsten? s bil.
Jack mördade Lou Mrozek.
Mördade Jack McAllister Lou Mrozek?
―Varför? ―Lou tänkte ange honom till FBI.
―För vad? ―För stöld.
Jack stal från mig. Väldigt mycket pengar.
Lou fick reda på det, så Jack tystade honom.
Allt står här.
T.J. var med Lou den kvällen, s bil.
―Alla bevis pekar på honom. ―De håller inte.
―Varför skulle T.J. mörda Lou? ―För att ni sa åt honom.
Skulle jag ha bett min hjärnskadade son att döda sin morbror?
Ni tänker inte klart. Han har gjort er förvirrad.
―Vem? ―Jack. Han manipulerar folk.
―Jag blir inte manipulerad av Jack. ―Lägg av. Det märks ju.
―Tänk på vad han har tagit från er. ―Dra inte in henne.
Ni förstår visst inte.
Tror ni att deras förhållande är en slump?
Att ni bara råkade få Mrozek―fallet?
Jack McAllister lämnar inte nånting åt slumpen.
Han lurade er.
Han lurade mig. Och min dotter och er fru.
Jack lurar alla.
Han är en bedragare. En tjuv.
En mördare.
―Schysta pjuck. ―Jag gillar ditt ordval.
Jag behöver ringa en rörmokare. Du sa att du hade nåt stort.
Det här ger oss en Pulitzer. Eller så blir vi mördade. Kanske både och.
―Det här är en zebra. ―Ja, det var visst fel mapp.
Korruption, bedrägeri, hot, utpressning...
...mutor och mord.
―Du ska reagera mer på "mord". ―Vad gäller det?
Dodson & Read, VXG, Karsten Allied...
Är du oroad för om ditt pris får plats? Det är väldigt litet.
―Jag kan inte göra det. ―På grund av McAllister?
Han hade nog inte uppskattat om jag gjorde det här just nu.
Visst, då blir det väl bara han och jag.
―Du och vem då? ―McAllister vill hjälpa mig.
Nu behöver vi bara en fotograf.
Du kommer att behöva en rörmokare.
―Hej. ―Hej.
Är hon klar? Vi ska till Logan Hardware.
―Är det inte en järnaffär? ―Det är en skivbutik.
Val mår inte så bra. Hon har typ feber.
Typ feber... Visst.
Hej. Hur är läget?
―Vänta lite. ―Jag måste gå.
―Är Elaine hemma? ―Nej. Men du har kläder där.
Vilket trevligt besök.
Förlåt, Jules. Hur är det med dig?
Bra.
Hälsa Val att hon ska krya på sig och att vi ses en annan dag.
Tack.
Silkigt, inte så syrligt...
―Vinsnacket är oväntat sexigt. ―Det är inte bara snack.
―Elegant. Med finess. ―Jag gillar din beskrivning.
Går att avnjuta nu men kommer att utvecklas väl.
―Hejsan. ―Hej.
―Din ring. ―Jag tyckte att det var dags.
Det gör allt mycket lättare.
―Blir du rädd nu? ―Nej.
―Jo. ―Jag tänkte...
...att du har varit gift i tjugo år...
...och att det kan påverka jobbsituationen.
Vänta lite... Gör du slut med mig?
―Jag tycker att vi borde göra slut. ―Okej...
―Vad exakt är det som tar slut? ―Vi. Det här.
Det finns inget vi. Det här är bara...
―Vi är bara två personer som har kul. ―Jag är inte den du tror.
Du får mig att skratta och må bra och du är okomplicerad.
I övrigt bryr jag mig inte om vem du är.
Inget illa menat.
Det är lugnt.
Det droppade hela morgonen, och sen sprack röret bara.
―Ringde du till hyresvärden? ―Jag ringde till min advokat.
―Han tycker att du ska ringa värden. ―Jag undviker helst det.
Jag får egentligen inte bo här.
Jag har pratat med Nate.
―Jag tänkte berätta det i dag. ―Varför gör du det?
För att jag behöver det. Jag kan inte samarbeta med FBI―
―men jag måste försöka gottgöra det jag har gjort på nåt sätt.
Det är ju jättebra.
Vi får se.
Det finns saker som jag inte är stolt över.
―Vad för saker? ―Svåra saker.
Men jag har förändrats sen dess. Det vet du väl?
Jadå.
Jag vill gå vidare nu.
Tack.
Nummer sexton!
Nummer sexton?
Förr eller senare serveras man alltid konsekvenserna.
Är du galen?
―Hejsan! ―Hej. Jag har läxor.
I ettan? I den takten blir det juridik om ett år.
Inte för att jag förväntar mig...
Hur är det med dig?
Jag öppnade kuvertet med skilsmässopappren.
―Jag har skaffat mig en advokat. ―Självklart.
―En bra advokat. ―Det gjorde du rätt i.
―Stör inte det dig? ―Advokater är en del av processen.
Jag förstår dig.
―Du verkar annorlunda. ―Inte vet jag...
Jag är väl inne i jobbet, bara.
―Har du ett nytt fall? ―Ett gammalt. Lou.
Minns du reportageserien om folk på väg upp i karriären?
―Det var ett minnesvärt möte. ―Är du fortfarande intresserad?
―Du kan komma förbi min studio. ―Menar du allvar?
Jag jobbar ju med rattfyllemål nu.
Du är en jättebra jurist, och de vill fortfarande ha med dig.
Ja. Vi gör det.
―I morgon? ―Det passar perfekt.
Bra.
―Hej då, älskling! ―Hej då!
Jag uppskattar hjälpen. Vi ska väl inte åka ut? Det finns hajar.
―Det är för sent för hajar. ―Det finns tjurhajar.
―Vi ska inte åka ut. ―Det låter bra.
Innan vi börjar måste du lova mig en sak.
Jag skyddar mina källor. Så länge jag inte riskerar fängelse.
Jag skämtar. Vad är det som jag ska lova dig?
Lova att du kollar upp det här som en del av utredningen.
En byggolycka för 26 år sen med två dödsoffer?
―Vilka är de? ―Mina föräldrar.
―Vic! ―Är det er son?
―Ja. Vad är det som pågår? ―Han promenerade över gatan.
Den där gatan. Sex filer.
―Vad tänkte du? ―Jag sa att han inte vågade.
Det var dumt. Och det var dumt att göra det.
―Du borde skämmas. ―Det gör jag. ― Mår du bra?
Ja.
Nummer sexton. Jag packade ned den.
Vi kan väl prata om Streetervilleprojektet?
―Det är en lång historia. ―Jag har hela dagen på mig.
Hallå? Är det sant?
Okej. Grand och Kingsbury. Vi ses om en timme.
Vi säger två. Okej.
―Langare? en mäklare.
Streeterville, alltså.
Hallå? Är det nån här?
Rodney!
Innan du började komma hit varenda dag tyckte jag om mitt jobb.
Det är det inte många som kan säga.
Du sa att Little D s bil.
Frågade inte T.J. om den?
Nej.
Så han frågade inte om nån hade sett mordvapnet i hans baklucka?
Det är inte som om nån snor lite växel på biltvätten.
Jag har berättat vad som hände.
Det känns som om du säger vad jag vill höra. Det hjälper inte mig.
Jag har tröttnat på den här leken.
―Vem körde hit Impalan? ―T.J.
―Var var pistolen? ―I locket på bakluckan.
―Vem hittade den? ―Jag.
―Vad sa T.J. när den försvann? ―Inget.
―Han visste inte att den var där. ―Hur vet du det?
För att jag visade honom bakluckan efteråt.
Han hade ingen aning. Och det är sanningen.
Vem som än lade pistolen i bilen så var det inte T.J.
Jag kommer tillbaka.
Jag tänker inte bjuda dig på fler öl.
Vi måste ha ett allvarligt snack.
―Vad vet du om tonåringar? ―De åker skateboard...
...har mycket sex och håller på med sina mobiler.
―Du tänker på Vic, va? ―Ja.
―Sa han varför han gjorde det? ―Han är dålig på att kommunicera.
Det löser sig. Tonåringar har alltid problem.
―Vad hade du för problem? ―Matt McLychok.
Han fällde mig när jag gick på kryckor i sjuan.
―Jag hade även problem med tjejer. ―Var de för många?
Det kan bli komplicerat.
―Körkort och registreringsbevis. ―Vad är problemet?
Att du pratar med mig.
―Körkort och registreringsbevis. ―Okej.
―En bit bort svängde du felaktigt. ―Nej.
Där fanns en skylt. Luta dig tillbaka och sluta skrika.
Jag skrek inte. Men jag gör det gärna.
―Idiot. ―Ursäkta...
Herregud.
Rör dig inte. ― Och du är tyst.
Ursäkta oss en sekund, ma'am.
―Kan vi gå på en dejt? ―Vi två?
Ja, om inte Quincy Theringer dyker upp.
―Det låter trevligt. ―Halv åtta vid Grand Avenue Bridge.
Då säger vi det.
Jag beklagar det där med din tjej. Hur hamnade pistolen i din bil?
―Pistolen var inte min. ―Men hur hamnade den där?
Jag visste inte ens att den låg i bilen.
―Jag vet vem som lade den där. ―Bra.
―Vem då? ―Det var inte jag.
Vem var det, då?
―Personen som mördade Lou. ―Vet du vem det var?
Ringde du hit mig för att han gått över gatan?
Det var fullt med bilar. Han är inte sig själv.
Varken han eller Val pratar med mig.
Förväntar du dig att jag ska tycka synd om dig?
―Mår du bra? ―Jadå.
―Du vet Aidan, vinkillen... ―Jag vet vem han är.
Skönt att nån av oss gör det.
Vi blev stannade av en polis som var riktigt oförskämd.
Han slängde upp Aidan på huven, men plötsligt gick han bara.
Vi fick ingen böter. Det var underligt.
―Jag kollar upp det. ―Nej. Prata med vår son i stället.
Jag ska försöka. Jag försöker.
―Jag är upptagen. ―Jag vill prata om Mrozek.
Det vill inte jag. Jag bryr mig inte om fallet―
―och även om jag hade gjort det tillhör det fallet inte mig.
―Vill du fortfarande prata om fallet? ―Ja.
Jag är inte en terapeut, men du kan nog behöva en.
Jag har en misstänkt och bevis―
―men jag litar inte på personen som gav mig allt det här.
Hur skulle du gå vidare? Om du verkligen ville?
―Då skulle jag fråga mig varför. ―Kan du inte hjälpa mig?
Hur prövar jag information från en känd lögnare?
Kolla så att vittnesmålen håller.
Vittnena är alltid avgörande.
För det finns väl vittnen?
―Vad vacker du är. ―Tack. Förlåt att jag är sen.
―Hur är studion? ―Fuktig. Jag ringde värden.
Han sa åt mig att ringa min advokat.
―Ska vi gå och äta? ―Kommer det förbi nån med mat?
Följ med.
Lita på mig.
Är det nån som bor här? Intrång slutar aldrig väl.
Nej.
Vems är lägenheten?
Vår.
―Frank Perkins? ―Matthew Hendricks.
―Jag skulle träffa Frank Perkins. ―Det var påhittat.
―Det börjar inte bra. ―Matthew är mitt riktiga namn.
Mitt riktiga namn är Drew Stafford. Jag jobbar som åklagare.
Thatcher Karsten påstår att du vet nåt om mordet på Lou Mrozek.
―Vi behöver gardiner. ―Och ett kylskåp.
―Har vi inget kylskåp? ―Inte heller brödrost eller värme.
Eller säng. Men rören är i fantastiskt skick.
Du sa att du ville ha utsikt över floden.
Det är precis som jag tänkte mig.
Du visade faktiskt en bild.
Sara, jag vet att jag borde ha frågat.
―Jack... ―Om du inte gillar lägenheten...
Jag älskar den. Jag älskar att vi har nåt eget.
Tack.
Lou och jag var partner i ett byggföretag.
Vi startade det utifall vi skulle få projekt som Karsten inte ville ha.
En dag sa Jack att han ville göra några överföringar genom företaget.
Vi går rakt på sak, Frank, eller vad du nu heter.
Matthew.
Jag stal pengar från Karsten Allied via ert företag. Stämmer det?
Jag insåg det inte då, men ja.
Jag erkänner att jag varit självisk, men jag har en familj.
Nån på Karsten Allied insåg att pengar saknades.
Jack skyllde på Lou, som fick panik och gick till FBI.
Därför såg Jack till att döda honom. Är det nåt jag har missat?
―Ja, Lous fru Connie. ―Vad är det med henne?
Jack ville döda henne. Hon kände till pengarna och att Jack dödat Lou.
―Jag hjälpte henne att fly. ―Vet du var hon är?
Ert förflutna är inte direkt fläckfritt, mr Hendricks.
Jag har lite svårt att tro på er.
Vi pratar om en död man. Jag är inte van vid att folk mördas.
Och jag är rädd för Jack.
Jag har gömt mig sen han började leta efter mig.
Antingen litar ni på mig eller så försvinner jag igen.
Här har du en enorm munk.
―Jag hade velat stanna hela dagen. ―Det tänker jag göra.
Har du funderat på vad du ska göra nu?
Tycker du redan att jag är hemma för mycket?
Sluta. Jag menar allvar.
Nate gav mig några saker att göra. Utöver det vet jag inte riktigt.
Du måste ha haft drömmar som ung.
―Vad ville du bli? ―Spindelmannen.
Knepigt. Vi får jobba på det här.
Ja. Har du hittat nåt om honom?
Nej, det var inte vad jag väntade mig. Tack.
―Hej. ―Jag måste prata med dig om nåt.
―Hej. ―Vad har hänt här?
―Ett rör sprack. Jag ska nog flytta. ―Vart då?
Nåt ställe med bättre rör. Sätt dig.
―Jag är glad att du kom. ―Jag också.
Här?
Okej.
―Ser jag ut som om jag är på väg upp? ―Det är du.
Och Oliver är stolt över att hans pappa sätter fast skurkar.
Jag är på väg upp.
Perfekt.
Sara...
...jag tror att Jack kan vara en av skurkarna.
―Drew, nej. ―Jag oroar mig för dig.
Sara, kan du inte bara lyssna på mig? Jag tror att Jack mördade Lou Mrozek.
Lyssna på mig en sekund, bara.
Det finns bevis. Och är det inte en märklig slump―
―att Jack träffar dig när jag ger mig på Karsten―
―och när Lou kontaktar FBI och blir mördad?
Tänk på det. Det är inte rimligt.
Det har det aldrig varit.
Jag har köpt en brödrost. En vanlig, inte en sån med lucka.
Jag gillar när brödet hoppar upp. Kan du ge mig skiftnyckeln där?
Tack.
Såg du mig på festen innan vi var på balkongen?
―När vi träffades. ―Du hade en röd klänning.
―Men du hade inte sett mig? ―Det tror jag inte.
―Hur så? ―Så om jag inte hade gått ut...
Är allt som det ska?
Du ville ha brödrosten med luckan, va?
Drew kom förbi studion i förmiddags.
―Varför det? ―Han håller på med Mrozek―fallet.
―Mrozek―fallet? ―Han tror inte att T.J. är skyldig.
Det är han inte, men det är olämpligt att han pratar med dig om fallet.
―Vem tror du gjorde det? ―Jag har ingen aning, Sara.
Little D, antar jag. Varför diskuterar vi det här?
―Jag var bara nyfiken. ―På Lou Mrozek?
Är det okej om jag inte vill prata om det?
Jag ska träffa Vic.
―Yo. ―Yo.
―Tack för att du kom. ―En sån kock vill jag inte missa.
Finns det nån möjlighet att få fönsterbordet där?
Det är ett bord för två, och vi är tre.
―Det är väl inte skaldjurskillen? ―Nej. Det är min pappa.
Det blir vi tre.
Det kommer att bli kul.
Sauvignon blanc. Krispigt med inslag av persika och blöt sten.
―Sluta med struntpratet. ―Det är inte struntprat.
Blöt sten?
Pappa, Aidan vill ställa lite frågor.
―Vill jag? ―Det trodde jag.
―Om vad? ―Om företaget.
―Vad är det med det? ―Det är väl därför du är här?
―Nej, du ville bjuda på lunch. ―Jag tycker om vinet.
Aidan låtsas bara vara vinleverantör.
Jaså? Varför det?
―Hon skämtar. ―Nej.
―Samlar ni på vin, mr Karsten? ―Varför låtsas du vara vinleverantör?
Berätta för honom. Du har inget att dölja.
Eller?
Jag är ledsen, men jag måste gå. Tack för lunchen.
Svara på hennes fråga.
―Hej. ―Jag gör det för mammas skull.
Mår du bättre? Jag ska ut med Vic...
―...men sen kanske vi kan prata? ―Ja, det låter bra.
Jack!
―Kan vi prata? ―När jag kommer tillbaka.
FBI ringde. Om Karsten. Det var nån Quincy.
Jag vet inte vad jag ska göra.
―Minns du när jag förstörde dokument? ―Det är inget problem för dig.
Det finns ett problem. Jag förstörde dem inte.
―Jag behöll kopior av dokumenten. ―Var är de?
―På ett säkert ställe. ―Sa du nåt till Quincy Theringer?
―Nej. ―Vi pratar när jag kommer tillbaka.
Det här löser vi.
―Varför skulle Jack sätta dit T.J? ―Det går långt tillbaka.
Avundsjuka och bitterhet. T.J. är min son.
―Det har alltid stört Jack. ―Han försvarade ju honom.
Han hade inget val. Och Jack gillar att förvilla.
Han sätter dit honom och hjälper honom ur knipan, så blir han hjälten.
Jag behöver fler dokument och vittnen.
―Visst. ―Ni kanske måste vittna.
Självklart.
Men jag vill ha immunitet. Långtgående immunitet.
―Är det vad det här handlar om? ―Jag har redan riskerat mycket.
―Jag måste ha skydd. ―Jag ger er inte full immunitet.
Ni bör överväga er strategi noga, mr Stafford.
Det här är en möjlighet för er att få tillbaka er karriär―
―och reparera ert rykte med samma fall som sargade det.
Och vad är alternativet?
En fågel i handen...?
Det var länge sen vi sågs.
―Jag hoppades att vi kunde prata. ―Om vad då?
Vad som helst. Hur är det i skolan?
Bra.
―Har ni fler matcher i höst? ―Jag brottas inte längre.
Jag kan mejla mitt schema.
Jag vill bara prata med dig.
När jag var i din ålder var min pappa död.
―Skönt för dig. ―Nu räcker det!
Jag förtjänar inte det här.
Vic, jag är ledsen för det där.
Jag är ledsen för vad jag gjorde mot mamma.
Jag är ledsen för att jag aldrig är hemma längre.
Jag är ledsen för allt. Jag vill bara få vara din pappa.
Snälla, säg bara vad det är som du går och tänker på.
Snälla.
Jag vet vem som mördade Lou.
Va?
Och det gör nog du också, pappa.
Hej då.
―Får jag bara säga... ―Nej.
Jag vet inget om affärerna, så all tid du tillbringat här och i huset...
...och snokat runt som en FBI―råtta har varit förgäves.
―Det var mitt jobb. ―Att ligga med mig?
Så du är prostituerad? Annars suger du på ditt jobb.
Du suger både på ditt riktiga och påhittade jobb.
―Du brydde ju dig inte om vem jag är. ―Jag visste inte att du var ett svin.
―Jag tycker verkligen om dig. ―Jag tycker inte om dig.
De utreder Mrozek―fallet igen. De fokuserar på nån i din familj.
Jag tänkte att du ville veta.
―Mår du bra? ―Ja. Tack för att du berättade.
Bad du ungarna prata med mig?
―Du är deras pappa. ―Jag uppskattar det.
Jag körde hem Vic. Du måste åka dit ― nu.
―Är allt som det ska? ―Jag förklarar senare.
Du!
Tack för att du ville träffa mig. Quincy Theringer från FBI.
―Du dök ju bara upp här. ―Just det, så var det.
Vi två kan ha nytta av varandra. Hjälp mig med Karsten...
―...så får du hjälp med skatteverket. ―Jag kan inte hjälpa dig.
Har du inget komprometterande mot Karsten?
―Så du gömmer inget? ―Nej.
―Och om vi går igenom din lägenhet? ―Va? Nej.
Om tjugo minuter får vi veta.
Vad menar du, Jack? Okej.
Det ska jag. Jag lovar.
―Hej då. ―Är allt som det ska?
―Kan du köra mig nånstans? ―Jag måste jobba.
Personen som mördade Lou har problem. Snälla.
Minns du när du ringde och undrade var magiboken var?
―Var är Oliver? ―Hos Ethan. Minns du?
―Ja. Du var bortrest. ―Jag var med Jack.
―Vill du prata med en polis? ―Ja.
―Var du med Jack? ―Ja.
Så jag var här med Oliver och du var med Jack?
Varför berättar du det här nu? Varför sårar du mig när jag vill hjälpa dig?
―Lou Mrozek mördades den kvällen. ―Är du säker på det här?
―Vet du hur dags? ―Ja, hur så?
Han mördades mellan 20.10 och 20.25. Du ringde 20.23.
Jack stod bredvid mig då.
Vi var i Dune Acres, en timme från brottsplatsen.
Jack kan inte ha mördat Lou Mrozek.
Jag heter Jack McAllister.
Jag vill göra ett erkännande.
Det var jag som dödade Lou Mrozek.