―Hur hamnade pistolen i din bil? ―Lous mördare.
―Vet du vem det var?
―Jättegott. ―Kvinnor ljuger alltid av omtanke.
Jag vet vem som mördade Lou. Du med.
Minns du när du ringde och letade efter boken?
Lou Mrozek dog den kvällen, men Jack stod bredvid mig.
Jag vill göra ett erkännande. Det var jag som dödade Lou Mrozek.
Du har visst nåt att berätta om mordet på Mrozek?
Det var jag. Jag dödade Lou Mrozek.
Så det säger du?
Ta det från början.
Lou förskingrade från Karsten Allied.
När vi insåg det hade han stulit en dryg miljon dollar.
Jag konfronterade honom, och vi började bråka.
―Jag visste inte att han bar pistol. ―För att skydda sig?
Han var paranoid och nervös.
Jag borde ha anat det, men pistolen kom som en överraskning.
Han riktade den mot mitt bröst. Jag lyckades ta den och skjuta honom.
Det var en ren reflex.
Hade du T.J. Karsten med dig?
Jag hade följt T.J. från restaurangen.
―Varför? ―T.J. var upprörd.
Jag ville se till att det inte gick för långt.
―Men det gjorde det. ―Inte förrän T.J. hade gått.
―Och då sköt du honom. ―Ja.
Det var som sagt i självförsvar.
Så så vitt du minns...
...var det här vad som hände kvällen den 27 september 2013?
Ja.
Jag ville bara prata med honom.
Men sen gick allt över styr?
Ja, det antar jag att man kan säga.
―Förlåt att jag stör igen... ―Han vill inte träffa dig.
Säg att jag inte går förrän jag har fått träffa honom.
Du har varit här hela morgonen. Du borde nog åka hem.
Hej. Jag är här för att träffa Jack McAllister.
Han är visst populär.
Har du legitimation?
Ja.
Jag är Elaine McAllister ― hans fru.
―Vänta här. ―Tack.
―Elaine... ―Sluta. Vi har inget att prata om.
Förresten, en sak undrar jag.
Varför kom du till min restaurang? Vad ville du?
―Förlåt. ―Jag vill bara veta vad fan du ville.
Jag ville väl veta mer om Jack.
Om hans äktenskap?
Du kan gå in.
Tycker du att det var ett bra beslut?
―Det här handlar om T.J., va? ―Nej.
―Det var T.J., och du skyddar honom. ―Nej, jag lovar.
Jack, det var inte du. Jag känner dig.
Gör du det? Kan du verkligen säga det efter allt som har hänt?
Nej, jag kan väl inte det.
Lou drog sin pistol ― jag hade inget val.
Så du sköt Lou och lät T.J. ta skulden?
Jag visste att han inte skulle fällas. T.J. förstår.
―Vad betyder det? Var han med på det? ―Nej.
Varför erkänner du det här nu?
De undersöker fallet på nytt, och T.J. har fått lida tillräckligt.
Jag vet att det är svårt att ta in.
Men jag hoppas att du förstår en dag.
Det tvivlar jag på.
Jag måste gå.
―Barnen är väldigt upprörda. ―Hälsa att jag älskar dem.
Okej. Hej då.
Karsten Allieds Jack McAllister sitter häktad...
Stäng av det.
―Hur kunde han göra så? ―Stäng av det, sa jag.
Herregud... Jag hade intalat mig själv att han var annorlunda.
―Att han var en av de goda. ―Det är han.
Varför försvarar du honom nu?
Pappa är som alla andra Karsten―råskinn.
Tyst. Du fattar inte!
Hej.
Hej. Mår han bra?
Ja. Han hälsar att han älskar er.
Mår du bra?
Jag har ingen aning. Så småningom, om inte annat.
Kan vi besöka honom? Jag vill träffa honom.
―Kanske om några dagar. ―Det var i självförsvar.
Han dödade vår morbror. Han ljög för oss.
―Han är vår pappa! ―Det räcker!
Det enda jag vet säkert är att vi måste hålla ihop.
Annars klarar vi inte det här.
Det kanske vi inte gör.
―Är de här nödvändiga? ―Du är visst våldsam.
―Vad gör du här? ―Jag har fått tillbaka fallet.
Som en belöning för att jag inte gav upp.
―Nu vill jag veta vad som hände. ―Det har jag sagt.
Med en sån berättelse kan du slippa fängelse. Men nåt stämmer inte.
―Jag talade sanning. ―Är du säker?
Jag har bevis som kan ge dig ett långt straff.
―Vad pratar du om? ―Bevis som visar att du hade motiv.
Bevis som visar att det inte var självförsvar.
―Du ljuger. ―Nej. Men det gör nog du.
Från och med nu får du prata med min advokat.
Sara väntar fortfarande.
Hon har suttit där i timmar.
Okej.
Han tar emot dig nu.
Vad sysslar du med? Varför tog du inte emot mig?
―Jag visste inte vad jag skulle säga. ―Jag var med dig i Dune Acres då.
―Det var en annan dag. ―Du har inte skjutit nån.
Jag förstår att du vill hjälpa mig, men du behöver inte ge mig alibi.
―Vad gör du? ―Erkänner.
―Det är inte möjligt. ―Det kommer att lösa sig.
Nej, det kommer det inte att göra. Du lovade att inte stänga mig ute.
Jag sköt honom i självförsvar.
Jag förstår inte.
Det finns en orsak till allt.
Jag sa ju att jag inte vill ha den.
Det är till amorteringen och barnens terminsavgifter.
―Jack kan få ett långt straff. ―Jag har aldrig behövt din hjälp.
Jag är så dum. Allt är som vanligt.
Allt som pågår, sitsen som vår familj har hamnat i...
...är fruktansvärt destruktiv, och allt beror på dig.
Jag vill inte ha pengarna.
Helt otroligt.
Oavsett vad som händer så skyller du det alltid på mig.
Jack är inte den vi trodde. Det borde vara uppenbart nu.
T.J., mig och särskilt dig.
―Det är inte vad det handlar om. ―Vad är det, då?
Det är inte så enkelt. Att de grep honom...
Jack blev inte gripen. Han åkte in och erkände.
―Va? ―Han berättade allt.
Jack sköt honom för att skydda sig själv.
―Så han erkänner bara självförsvar? ―Om vi har tur slipper han fängelse.
Så kanske förlorar inte dina barnbarn sin far.
Jag måste till jobbet. Lås efter dig.
Drew.
Ollie blev hämtad tidigt. Jag kom ihåg hans läxor.
―Det var dig jag ville träffa. ―Jag har ett par minuter på mig.
Jack är oskyldig, och det vet du nog.
Han erkände. Han gjorde jobbet åt oss.
Han var i Dune Acres med mig när det hände.
Jag säger som det är.
Eller så försöker du bara skydda honom.
―Nej, jag lovar! ―Ingen skulle tro på dig.
Du försöker rädda nån som inte vill bli räddad.
Och jag förstår inte riktigt varför.
―Jag beklagar det här. ―Jag försöker lösa ett brott.
Utan konkreta bevis är ditt påstående inte tillförlitligt.
Jag måste svara. Vi hörs av sen.
Hallå?
Tack vare ny information går utredningen framåt.
Lägg av. Varför är han inte misstänkt för mord?
―Jag kan inte diskutera fallet. ―Det var jag som gav er fallet.
Han hittar på det här med själv― försvar för att slippa ett mordåtal.
―Det kan vilken idiot som helst se. ―Vi vill inte utesluta nånting.
Jack McAllister är en otroligt skicklig lögnare.
Han lurar er fortfarande, och ni låter honom komma undan.
Jag måste lägga på. Hej då.
Du får gärna följa med, men bara om du verkligen vill.
―Hejsan. Vad kul att ses igen. ―Hej.
Din artikel har gett mig många kunder.
Hur fotograferade du dem?
Döda fiskar är visst riktigt samarbetsvilliga.
Varför blev du fotograf?
Min pappa gav mig en polaroidkamera när jag var liten.
Varför blev du jurist?
Det var mest en slump. Men det passade mig rätt väl.
Man måste se framåt och fundera på alla negativa scenarion.
―Och skydda sig mot dem. ―Hur gör man det?
Man funderar på vad som skulle leda till dem.
Det gäller att veta var man ska leta.
―Är allt som det ska? ―Förlåt?
Du borde följa med in. Vädret är inte som senast du var här.
Är det tre månader sen?
Det känns som en evighet sen.
―Violet. ―Drew.
Om Jack anlitar dig är det värre än han påstår.
Han anlitade mig för att han tycker att du har förlorat fattningen.
Vad han tycker bekommer mig inte.
Jag har alltid hört att du hellre vill ha rättvisa―
―än att slösa bort allas tid på åtalspunkter som inte håller.
―Han har ju erkänt. ―Dråp, inte mord.
Jag har dokument som tyder på att Jack har förskingrat en miljon.
―Som du fått av... ―Det kan jag inte säga.
―Det känns som en Karsten―grej. ―Inga kommentarer.
Ditt vittne är en skum ekonom...
...och bevisen kommer från nån som vill hämnas.
Vi vet båda två att det inte räcker till för mord.
Vi får väl se vad domaren säger.
Du är inte som jag tänkte mig. Du är rätt snygg.
Och du sägs vara principfast.
Det är synd att du har gått från att kämpa för rättvisan till sånt här.
Ring mig om du får tillbaka samvetet.
Hej. Jag heter Sara Hanley. Kan du bekräfta att jag var här i september?
September? Nej.
Men jag checkar in alla gäster själv.
Du ser trevlig ut men jag minns dig inte.
Det var inte jag som checkade in.
Det var han.
Jag är inte säker. Kanske minns jag honom lite.
―Har du id och kreditkort? ―Jag har bara kontanter.
Vi måste ha id och kreditkort.
―Är det en gästbok? ―Ja, alla signerar den.
―Behåll växeln. ―Du måste ändå signera.
Får jag titta? Tack.
Tack.
―Så, vad har vi? ―Inte mycket.
―Jag får inte ut Multinationalmappen. ―Karsten har ändrat i den.
―Tänk om jag inte kan bevisa det? ―Jag litar på dig.
Mordåtalet bygger på indicier, men det är starkt.
Och Karsten har inflytande. Vågar du hoppas på att du kan överlista honom?
Jag har nog inget val.
Jag kommer aldrig att fråga dig om du är skyldig.
Men jag är rätt säker på att du inte har skjutit nån ens i självförsvar.
Och jag förstår inte varför Karsten har vänt sig mot dig.
Men jag låter dig inte bara offra dig.
―Vi drar tillbaka ditt erkännande. ―Av vilka skäl?
Att du erkände under tvång. Jag går på det spåret.
Vi kan vederlägga bevisen för förskingring―
―och samtidigt ta reda på vem som mördade Mrozek.
―En teori med en gärningsman. ―Det kommer inte att funka.
Jag vet att du har försökt det redan, men jag är mer erfaren.
―Sluta. ―Jag hjälper dig ur den här knipan.
―Det gör jag genom att lösa brottet. ―Det är jag som är klienten.
Det var självförsvar. Hitta en svag punkt hos Thatcher.
Låt mig inte fällas för mord.
―Men jag får inte utreda mordet? ―Mördaren är irrelevant.
Handlar det här bara om Karsten? Vad har hänt mellan er?
Vi blev osams.
―Du är underlig. ―Inte direkt.
Folk ser bara inte hur normal jag är.
―Är du hungrig? ―Är inte du det?
Jo, men vi kanske får vänta ett tag på ett bord.
―Vi kan gå nån annanstans. ―Vill du det?
―Du får bestämma. ―Vi kan ta nåt på stationen.
Okej.
Ert bord är klart.
―Ska vi ta ett senare tåg? ―Ja.
Kan jag hjälpa dig?
Ja...
Minns du att jag och mannen här åt här?
―Nej. När då? ―För tre månader sen.
―Menar du allvar? ―Ja. Tack ändå.
Du...
―...hur länge sparar ni filmerna? ―Jag ska kolla.
―Drew Stafford. Lämna ett meddelande. ―Jag har nåt att visa dig.
Det gäller att veta var man ska leta.
Din scarf!
Jag började föreställa mig mitt liv inte som det är...
...utan som du vill ha det.
Det här är på riktigt.
Lyckan är värd att kämpa för och förändras för.
Vi kan bara hoppas att vi befinner oss där vi är menade att vara―
―och det vet jag att jag är just nu.
Oavsett vad, så möter vi alla utmaningar tillsammans.
Det lovar jag.
Det finns en orsak till allt.
―Har du visat den för nån? ―Inte än.
―Hur fick du tag på den? ―Jag åkte till Dune Acres.
Det fick mig att tänka på hur du alltid planerar i förväg.
Du vill att jag ska följa dig utan att ställa frågor.
Det trodde jag inte att jag kunde.
Men det kan jag, om det är vad du vill.
Jag använder den inte.
―Hur kom du fram till det? ―Jag litar på dig.
Tiden är ute.
Jag har köpt en födelsedagspresent.
Den ligger i en av lådorna hos dig. Den har ett blått band.
Öppna den.
―Okej. ―Du kommer att förstå.
Hej, Vic.
Mår du bra?
Jag förstår att du är upprörd. Vi kan prata om det här.
Pappa dödade inte morbror Lou.
―Jag vet att det är svårt att tro... ―Nej.
Mamma...
Allt som har hänt...
...är mitt fel.
Vad din pappa än gjorde så var det hans val.
―Hans misstag är inte ditt fel! ―Lyssna på mig!
Det är faktiskt det.
Jag var där när Lou dog.
Jag släppte av T.J. och parkerade bilen.
―När jag hittade dem bråkade de. ―Du har inte med saken att göra!
Släpp mig!
Sen drog Lou sin pistol.
―Stoppa undan den. ―Backa!
T.J. slog undan pistolen, och jag tog upp den.
Ge mig pistolen!
Nej!
Vic!
Förlåt. Förlåt.
Jag vet inte varför jag gjorde det.
―Kom in. ―Var är han?
Där uppe.
Jag orkade inte ljuga längre.
―Det är dags att säga sanningen. ―Du har rätt.
Nej.
Vi måste hålla det här hemligt. Jack har en plan.
Jack är förvirrad. Det skulle förklara de senaste månaderna.
Ja, vi kan inte bara lämna honom där.
Nej! Jack vet vad han gör.
Vi måste vara enade. Sån är familjen Karsten.
Du är verkligen en vanemänniska.
Whiskyn står där den brukar.
Hej, Violet. Det var ett tag sen.
Jag har varit upptagen och du har varit diskret ― tills nyligen.
Jag har inte behövt dina tjänster, så det har jag väl varit.
Du lät Jack försvara T.J.
―Hur gick det? ―T.J. gick fri...
―...och nu vet vi vad som hände. ―Tror du det?
Du hade behövt min hjälp, Thatcher.
Då hade du sluppit handskas med mig nu.
Är det det jag måste göra?
Jack har anlitat mig som försvarsadvokat.
Ja, varför inte välja den bästa?
Minns du 2008 när jag försvarade er båda i mutåtalet?
―På guvernör Blagojevichs tid? ―Som fick vad han förtjänade.
Åklagaren erbjöd dig immunitet om du vittnade mot Jack.
Det var ett bra erbjudande. Men du avvisade det.
Du blev förnärmad av frågan.
Man anger inte sin egen son.
Vad är det som har förändrats?
Han mördade min svåger, till exempel.
Det vet vi båda två att det inte stämmer.
Men Jack tar på sig skulden, och du vill sätta dit honom.
―Varför? ―Jag är en laglydig affärsman...
...som samarbetar i en mordutredning.
Det har inte med vårt förhållande att göra.
―Tänker du vittna mot Jack? ―Om jag måste.
Och är du beredd på ett korsförhör?
Jag tänker inte vara snäll bara för att vi känner varandra.
Är det menat som ett hot?
Nej. Men du bör låta bli Jack, för annars kanske nån ger sig på dig.
Jo, det var visst ett hot.
Oliver sover.
God natt. Jo...
―Vad ville du tidigare? ―Jag undrade hur det går med fallet.
Advokaten vill ha dråp, men vi går på mord.
Va? Varför?
―Det får jag inte säga. ―Och om han fälls?
20 till 60 år, men det finns några punkter till, så det blir ett tag.
Men han sköt honom inte, Drew. Jag har bevis.
Dune Acres, åtta minuter över åtta.
Drew, jag vet att du inte vill fälla en oskyldig man.
Så han ljög när han erkände? Varför gjorde han det?
Jag vet inte vem jag ska tro på längre.
Och ärligt talat är jag trött på att känna så.
Okej, så han var med dig.
Men vet du vad? Han har gjort många hemska saker―
―så han hamnar åtminstone där han hör hemma.
―Drew... ―Jag har ett erkännande...
...och en massa indicier. Om han ljuger så döljer han nåt värre.
―Det är inte sant! Jag känner honom. ―Känner du honom?
Förklara då varför han skulle ljuga.
För att det var hans son.
―Så Jack skyddar bara sin son? ―Jag lovade att hålla tyst, men...
Men vadå?
Det får mig inte att vilja hjälpa Jack.
Vill du verkligen fälla en man som skyddar sitt barn?
Ett barn som sköt en man.
Tycker du verkligen att jag bara ska släppa det?
Förut ville du bara sätta dit Karsten.
Tänk om Jack går med på att vittna mot honom?
―Köpslår du? ―Skulle du överväga det?
―I utbyte mot Karsten? ―Vore inte det viktigare?
Inte tillräckligt mycket.
En man har blivit mördad.
Även om Jack inte gjorde det har han ljugit om det, och det är olagligt.
Hela sitt liv har han jobbat för ett brottsimperium.
―Han har förändrats. ―Är han nån hjälte nu...
...som offrar sig?
När du blev involverad med honom tog du dig vatten över huvudet.
Han är ond. Varför skulle jag låta honom komma undan?
Jag vill inte att han ska träffa dig eller Oliver. Det är inte säkert.
Okej.
―Ni har effektiviserat ert samarbete. ―Sätt dig och håll tyst.
Jag hade öppnat med att säga att vi har ett förslag.
―Ska jag vittna mot Karsten? ―Vi vill kunna fälla honom.
Läggs fallet ned i så fall?
Han slipper sitta häktad, men vi lägger inte ned åtalet.
Vi vill se hur det går först.
―Utan ett avtal säger han inget. ―Utan ett avtal får han livstid.
―Ge Jack och mig en stund i enrum. ―Det går bra.
―Tänker du ge mig en omgång nu? ―Tyvärr inte.
Det får vi ta utanför arbetstid.
Så här gör vi.
Vi går igenom Karstens historia, och om allt går som det ska―
―så blir det dråp, och då kanske du slipper fängelse.
Men om du glömmer en enda liten detalj...
...oavsett hur liten den är...
―...så ger du dig på mig. ―Nej.
Då ger jag mig på din son.
Vad skönt att du är ute.
Jag bad dig att inte berätta för Drew.
Vi pratade om att kunna lita på varandra.
Du avslöjade en hemlighet när jag försöker skydda min son.
Förlåt.
Men du hade nog gjort likadant.
Du borde åka hem. Vic behöver dig.
Jag måste hitta ett sätt att få honom att må bättre.
Vi hörs av i morgon.
―Jag tror inte det. ―Vad pratar du om?
Allt som har hänt är vårt fel. Vi har varit själviska.
Nej. Det här beror på mitt tidigare liv.
Med din hjälp är jag på väg att ta mig ur det.
Jag vill inte ha familjen Karsten som en del av mitt och Ollies liv.
―Det blir de inte. ―Jo.
Du kommer alltid att vara en av dem.
Jag älskar dig, men jag kan inte vara ihop med dig.