Jack bad mig att inte visa dem, och jag försökte vara schyst.
―Du kommer aldrig att bli som Jack.
―Du sa att du hade ett scoop. ―Det här ger oss en Pulitzer.
Bedrägeri, hot... Chicagos byggbransch.
Jag dödade Lou Mrozek. Jag ville ta pistolen från honom i självförsvar.
―Varför skulle han ljuga? ―Hans son sköt.
Även om Jack inte gjorde det är han en farlig person att träffa.
Jag älskar dig, men vi kan inte vara ihop.
―Ska jag offra Karsten? ―Om du glömmer en detalj...
―...om det är nåt du inte nämner... ―Så sätter du dit mig.
Nej. Då sätter jag dit din son.
Ni har varit anställd hos Thatcher Karsten i arton år.
Är ni beredd att vittna så som lagen föreskriver?
Ja.
Vi går tillbaka till mars 2011―
―och en Karsten Allied―byggplats på Near North Side.
―Inspekterades byggnaden? ―Nej.
―Varför inte? ―Inspektören mutades.
347 000 dollar. 1,7 miljoner. 4 miljoner dollar.
Och bevisen finns på ett usb―minne som vi fått av en Juliet Whitman?
Och om mutor inte funkade, tog han då till andra knep?
Han blev misshandlad. Hennes familj hotades. Hans knän krossades.
―Vem gav ordern? ―Det var Thatcher Karsten.
―Vet ni vem Bernard Arkovich är? ―Ja.
Kan ni berättade vad som hände?
Thatcher naglade fast hans hand i marken med en spikpistol.
För att mr Arkovich inte ordnade ett nytt bygglov?
―Förklarade sig mr Karsten? ―Han sa bara...
―...att Chicago aldrig förändras. ―Han hade visst fel.
―När kommer åtalet? ―Det kan ta några veckor.
―Hur långt straff får han? ―5―10 år med lite tur.
Jag har ju vittnat om olaga hot och mutor.
Karsten har kontakter, så 5―10 år vore en seger för oss.
Efter allt det jag sa? Han kommer ju att vara ute efter tre år.
Han är 70 år med ett företag på väg utför. Han är slut. Räcker inte det?
―Stafford! ―Georgie P!
―Är inte du i delstatskongressen? ―Håll dig borta från politiken.
―Hur är det med dig och familjen? ―Ollie går i ettan.
―Och Sara? ―Hon vann ett pris.
Kul. Vi borde träffas med barnen nån gång.
Till S. Vissa saker är på riktigt. J
Jag kommer!
―Hej. ―Hej.
―Jag beklagar röran. ―Hr du hittat nånstans att bo?
En lägenhet i Roscoe Village.
―Nära. ―Det är lättare att hämta och lämna.
Modern litteratur, sista året på universitetet.
Du satt jämt längst bak.
―Och du längst fram. ―Tills jag träffade dig.
Låt din advokat kolla på det, och skriv sen under överallt.
Det känns lite pinsamt med vårdnadsavsnittet...
―...för det känns så hårt... ―...att jag inte får träffa Jack.
Jag antar att vi ses på Ollies nästa fotbollsmatch.
Ja.
―Sköt om dig. ―Du med, Drew.
GRATIS GREJER
Perfekt.
Vad sysslar du med, Hanley?
En resebroschyr om Chicago.
―Du är ju bildjournalist. ―Jag är en ensamstående mamma.
―Och prisbelönt bildjournalist. ―Ett pris.
Chicago Press Award är stort. Det var länge sen en fotograf vann det.
Så du måste gå. Dessutom kommer det en tjej som jag vill träffa.
Lite av en nörd ― min sorts tjej.
―Hon har hjälpt mig med en grej. ―Vadå?
Byggrelaterade brott från de senaste decennierna.
―Varför började du med det? ―Jack bad mig kolla upp nåt.
Kan du fotografera de här fastigheterna åt mig?
―Visst. ―Tack.
Vi ses i morgon klockan sju.
Det ser inte bra ut. Åtalsjuryn går igenom allt ― långt tillbaka.
―Jag har klarat av åtalsjuryer förr. ―McAllister snackar.
―Om vad? ―Mutor, skattebrott och misshandel.
Om juryn tror på honom lär du snart vara häktad.
Jack har blivit ett problem för dig.
För mig? Tror du att de skonar nån polis som tagit mutor i tio år?
Tror du inte att de gärna skulle vilja visa upp dig också?
Gör vad jag betalar dig för. Ge mig dokumenten...
Åtalsjuryer är hemligstämplade.
Tror du att jag bara kan spatsera in och ta dokumenten?
Du kan ju spatsera till Stateville i stället.
De gillar inte snutar.
Se till att få tyst på honom.
FÅ TYST PÅ HONOM
Det var Karsten eller nån han anlitat.
―Hur vet ni det? ―Killen på fotot är Karstens svärson.
―Måste vi kolla så att han är okej? ―Han var hos mig hela förmiddagen.
Han vittnar mot Thatcher Karsten, och det är vad det här handlar om.
De vill tysta mitt vittne, helt enkelt.
―Har ni två ett förhållande? ―Det tog slut för flera veckor sen.
Kan du låta nån övervaka det här stället?
Har ni nånstans att ta vägen?
Ja, det har hon.
Jag mår bra. Jag fokuserar på skolan och allt går bra.
―Jag jobbar med en historieuppsats... ―Det är inte skolan vi undrar över.
Älskling, sätt dig.
Vi vill...
Vi vill inte att du ska känna att du går igenom det här ensam.
―Men det här med Lou... ―...måste stanna mellan oss, jag vet.
―Men du kan prata med oss om det. ―Vi har haft det här samtalet...
...men jag behöver inte prata om det.
Det som hände hände.
Jag beklagar det verkligen...
―...men det är inte lönt att älta. ―Älta vadå?
―Vi pratade om skolan. ―Har du hoppat av?
―Nej. Tyst. ―Val, sätt dig.
―Jag skämtade ju bara. ―Vi har nåt att berätta för er.
Er morfar kommer förmodligen att åtalas för allvarliga brott.
―Han kanske blir gripen snart. ―Varför?
Det är en massa saker som har pågått länge.
Ni måste förbereda er på att det kan bli uppmärksammat i medierna―
―för jag vittnar mot honom.
Det kommer att komma fram hemska saker.
―Varför gör du det? ―Det är det rätta.
―Han är fortfarande er morfar. ―Varför gör du så här mot honom?
―Tänk på vad du gjorde för mig! ―Sluta.
―Vad pratar ni om? ―Inget.
Vad gjorde du för honom?
Berätta!
Visst. Då glömmer vi det.
Snacka om vagt och obehagligt.
Ska alla tre äta ihop från och med nu?
―Det är bara ett litet tag. ―Hur länge?
―Jag vet inte. ―Så länge mamma behöver bo här.
Kan vi titta på en film sen, alla tre?
―Visst. ―Vi kan äta glass...
...och sen kan väl båda läsa godnattsaga för mig?
―Självklart. ―Det här blir grymt.
Okej. Val vet att vi döljer nåt. Du hörde vad hon sa.
Vad ska vi göra, Jack?
De senaste månaderna har varit svåra för dem.
Jag vet inte hur vi kan förvänta oss att två tonåringar ska klara det här.
―Vill du att jag inte vittnar? ―Nej.
Men du måste vara en del av deras liv.
Du är aldrig här, och de kommer inte att komma till dig.
―Vill du att jag flyttar in igen? ―Nej.
Men du borde tillbringa mer tid här.
Okej.
Jag kommer hit efter skolan under veckorna.
Du kan hjälpa dem med läxan eller kolla på film.
De måste bara kunna lita på att vi finns där för dem.
Det är vi skyldiga dem.
―Tack för att jag får bo här. ―Jag går och lägger mig.
Har du vad du behöver? Du kan ta sängen, förresten.
―Allt annat vore oridderligt. ―Nej. Det är din vecka med Oliver.
Flytta dig. Jag sover på soffan, och du vet att jag sparkar i sömnen.
Det var mysigt i kväll.
Ja.
Gå upp på ditt rum.
―God natt. ―God natt.
―Vi borde inte... ―Vi är här nu.
Gör det inte komplicerat.
Vakna!
Var är min morgonkram?
Det är dags för pannkakor! Pannkakor, pannkakor, pannkakor!
―Din son vill nog ha pannkakor. ―Ja.
―Har du sovit gott? ―Ja.
―Är allt lugnt mellan oss? ―Jadå.
Det får inte bli förvirrande.
Vi lät oss påverkas av gamla minnen. Det är ingen fara.
―Var är sirapen? ―Jag kommer!
Jag fick ditt meddelande.
Jag klarar mig. Du hade inte behövt komma hit.
Jag ville göra det. Är det säkert att du mår bra?
―Du kan inte bo här nu. ―Det gör jag inte.
Jag bor i huset igen.
Då är du åtminstone inte ensam.
Jag hörde att du fått ett pris. Vad kul.
Jag är glad att det går bra för dig.
Jag måste gå.
Hej.
―Är inte du på jobbet? ―Jag tog ledigt.
―Var är din bror? ―Jobbar med FN―rollspelet.
Han har en massa nya projekt.
Det är bra att han skaffar sig intressen.
Jag tycker att det är konstigt.
Jag vill veta vad som pågår.
―Vad menar du? ―Jag är inget idiot.
Alla slutar prata när jag kommer, du går knappt ut och Vic är förändrad.
―Han har det svårt just nu. ―Ja, men varför?
―Er pappa och utredningen. ―Vic har varit knäpp i månader.
Det började långt innan allt det här.
Vad är det? Ni kan inte dölja det hur länge som helst.
Du får inte berätta det här för nån.
Inte Jules, inte dina vänner.
Stafford!
―Mår Sara bra? ―Jadå. Men det är en annan grej.
Jag tog de här bilderna i dag.
Jag beklagar.
Han måste få mer än 5―10. Karsten visste att Brandy pratade med FBI.
―Han lät säkert mörda henne. ―Vi har inga bevis för det.
Om vi hade det kanske vi... ― Vad kul att du kunde komma!
Har du helt förlorat förståndet?
Jag behöver hjälp här inne!
Lägg av!
―Jag ville bara se till henne. ―Det ser ut som mer än så.
Vi hade inte setts på flera veckor.
―Är det sanningen? ―Skulle hon bo med dig...
...om vi fortfarande var ihop?
―Så ni träffas inte? ―Hon ville inte längre.
―Vem tog fotona? ―Jag lät nån övervaka byggnaden.
Tror du att Karsten kommer att göra nåt?
―Det vet jag. ―Han är hämndlysten och långsint.
Om han bara får fem år kommer vi aldrig kunna slappna av.
Och det gäller alla som vi bryr oss om också.
―Vad vill du ha sagt? ―Zarek sa att han dödade Brandy.
―På Karstens begäran. ―Zarek är försvunnen.
FBI har letat överallt.
―Utan Zarek har vi bara hörsägen. ―Då får vi hitta honom.
Om vi får Karsten fälld för mord slipper vi honom för alltid.
Hot och trakasserier... Han jävlas med fel person.
Det här blir en bra artikel. Har du foton?
Jag nöjer mig med polisanmälan.
Jag köpte...
...pepparsprej, tårgas och en liten elpistol...
―Städa bara. ―Du måste visa att du inte är rädd.
Det är otroligt fegt att hota dig för att komma åt Jack.
―Jack viker sig ändå inte. ―Jag lyckas inte få tag på honom.
Han kom förbi för att kolla så att jag mådde bra.
Du...
Du behöver inte berätta det, men varför gjorde ni slut med varandra?
Drew var övertygad om att Jack hade gjort nåt―
―nåt brottsligt, trots att Jack var oskyldig.
―Och Drew gav inte med sig? ―Nej.
Så jag lovade att bryta all kontakt med Jack.
Och när jag gjorde slut var det lite av en lättnad.
Men i dag när jag träffade honom kom alla känslor tillbaka.
Vissa kan gå ett helt liv utan att känna så.
―Vad är det? ―Jag sticker hem till Jules.
Har nåt hänt? Vad är det med dig?
Trots att du gjorde det lät du T.J. och pappa ta på sig skulden.
―Så var det inte. ―Snacka inte skit.
Nu har du kommit undan med det. Grattis.
Vad vidrig du är.
―Vi hade kunnat ta en bil. ―Vi ska inte överdriva samarbetet.
Tänker du köra förbi mig vid varje trafikljus?
Definitivt.
Ingen har sett honom på flera månader. Han har nog lämnat stan.
―Vad är det som luktar? ―Det luktar som ett zoo.
Han kanske har åkt tillbaka hem.
―Vem låter sin hund svälta ihjäl? ―Nån som inte tänkte försvinna.
―En okänd man hittad i en bil. ―Det är inte han.
Den här hittades i en nedbrunnen byggnad. Tidpunkten stämmer.
Han är för kort.
Så om Zarek kom och sa att han röjt Brandy ur vägen...
―...varför gjorde du inget åt det? ―Jag hade inga bevis.
Men du har rätt i att jag sett mellan fingrarna ofta.
Det är inget jag är stolt över.
Den här kroppen dumpades i floden. Huvudet och händerna saknas.
Man kan varken kolla tänderna eller fingeravtrycken.
―Det är svårt att veta då. ―Vänta!
Det är samma symbol som fanns på hans vägg.
Utan Zarek kan vi inte koppla Karsten till mordet.
―Men vi vet att Karsten dödade Zarek. ―Han kan mörda...
―...men skulle han stycka en kropp? ―Han har folk till sånt.
―Folk som du? ―Jag har aldrig gjort sånt.
Vissa gränser gick jag aldrig över.
Det är därför jag är här nu.
Visst. Hur kopplar vi Karsten till mordet utan bevis?
Det är du som är fixaren, så fixa det.
Så du sköt Zarek och lät nån stympa och dumpa honom i floden?
―Jack har berättat om det. ―Var fick han det där ifrån?
Han sa att han såg dig.
Han påstår att han var där.
Jag trodde inte att han vågade.
Vad ska du göra åt saken?
Hej, min vän!
―Kom. ―Jurek...
―Vi måste prata. ―Självklart.
Ta över en stund, Noah.
De här unga männen har aldrig behövt kämpa.
"Bittrare än ormens gadd det stinger att ha ett barn som hjärtlöst är."
Så är det.
Min son hatar mig.
Pojken där inne ― Noah ― är lättare att tala med än min egen son.
En dag är de gamla män som vi.
Då kommer de att förstå.
Ja, men då är vi redan döda.
Na zdrowie.
Men än så länge lever vi, min vän.
Han heter Mikolaj. Han är rätt man för dig.
När grenen är rutten måste man såga av den.
Annars förstör den hela trädet.
―Har du slutat svara i telefon? ―Hej. Jag har haft fullt upp.
―Jag är på väg till ett möte. ―Jag har hittat nåt.
Om dina föräldrar.
De dog i en byggolycka.
―Det visste jag redan. ―Och det är hela grejen.
Det är all info som finns. Kommunen och sjukhusen har inget om dem.
Det finns inga polisrapporter eller dödsattester.
Dina föräldrar var oregistrerade invandrare som lätt kunde försvinna.
Bygglovsdokumentationen brann upp en vecka efter olyckan.
―Nån förstörde bevisen. ―Inte "nån".
Jag vet att han uppfostrade dig. Vill du ha den här?
―Tack för hjälpen. ―Ska du gå på premiären?
―Va? ―Saras premiär.
―Nej. Jag är upptagen. ―Jag borde inte säga nåt...
...men Sara ville inte göra slut med dig.
―Vad vet du om det? ―Fråga henne. Det håller på till nio.
―Är du säker på att han är kvar? ―Han sa att han skulle vänta.
Det är omtänksamt av dig att ta hand om honom.
Det är lojalitet, det. Och det finns inget viktigare.
Där är han.
―Morfar, vad gör du här? ―Vi oroar oss för dig.
Du sa nåt om Val.
Hon avskyr mig nu. Precis som alla andra.
―De avskyr dig inte. ―Du fattar inte.
Jag har gjort...
―...nåt fruktansvärt. ―Menar du det som hände Lou?
Vad vet du om det?
―Tack för att du inte berättade... ―Man hjälper sin familj.
―Allt som har hänt är mitt fel. ―Nej.
Inget av det här är ditt fel.
Lou hade kort stubin.
Han hade kunnat skada dig.
Att du försvarade dig var inte fel.
Det var naturligt.
Din pappa gör rätt som skyddar dig. Det är sånt pappor gör.
Men sen den där kvinnan kom in i hans liv fattar han fel beslut.
Jerzy säger att du gör vad man ber dig om.
Gubben ljuger inte.
Snabbt och smärtfritt.
Undvik ansiktet, så att de kan ha öppen kista. Okej, Mikolaj?
I stället för att skydda familjen krossar han den.
Livet kan tvinga en att fatta svåra beslut.
Trots att beslutet inte alls är vad man vill.
―Är alla här för att se dina foton? ―Ja.
―Har du tagit några sportbilder? ―Kolla så mycket folk.
Varsågod. ― Det där är från det första projektet...
―...som vi jobbade ihop på. ―När ni greps?
―Vem har sagt det? ―Det är ju nåt att vara stolt över.
―Du vet väl att det här är ditt fel? ―Det är du som är rebellen.
Vad tänker du säga i talet? Du måste hålla tal när du får ett pris.
―Inga tal. ―Lyssna noga.
―Ser du den underbara varelsen där? ―Tanten?
Vi ska prata med henne. Om jag skämtar måste du skratta.
Berätta att jag bygger fort med dig.
―Men det gör du ju inte. ―Det spelar ingen roll. Kom.
Hej.
―Kall kväll. ―Som sommaren i Dublin.
Kom.
Släpp den. Nu!
―Du föll snyggt. ―Kevlar är användbart.
Tur att han inte siktade högre.
―Snyggt, Jack. ― Tack, Orestes. ―Jag fick med allt.
Om han erkänner samröre med Karsten kan vi fälla Karsten för stämpling.
―Alla får som de vill. ―Det kan man väl säga.
Är vi klara? Jag måste i väg.
Nu slipper vi oroa oss för Karsten.
―Varför får jag inte stanna? ―Det roliga har ändå varit.
Janey lägger dig.
Hon lovade att läsa två böcker.
Hej! ― Hej, Oliver!
―Hej då, loppan. ―Hej då.
Mamma sa två böcker.
Jack! Kul att du kom.
―Var är Sara? ―Där ute. Hon är snart tillbaka.
Jag letar upp henne.
Vad var det?