Hur kopplar vi Karsten till mordet? Det löser du.
―Snyggt fall. ―Bra jobbat.
―Allt det här är mitt fel. ―Nej. Du försvarade bara dig själv.
Vad var det?
Sara? Jag heter Robert och är läkare.
Det är en ambulans på väg.
―Syremättnaden är bara 82! ―Blodtrycket sjunker.
Sara, allt kommer att ordna sig.
Allt ordnar sig.
Stanna! Upp med händerna!
Rör dig inte!
―Gå söderut, tack! ―Gick hon ut?
Sara?
Sara!
Vi har tagit den jäveln!
Lugna dig.
In.
―Hur gick operationen? ―Jag kommer strax ut, mr Stafford.
―Mår hon bra? ―Kulan gick genom en artär.
―Det kan ni väl lösa? ―Det gjorde vi.
Men det dröjer innan vi vet om hjärnan tagit en smäll.
―Vad ska det betyda? ―Jag förklarar snart.
―Förklara nu. ―Hjärnan kan ha fått för lite syre.
Huruvida hon har fått bestående men...
Nästa dygn är viktigt. ― Mät blodkropparna.
Jack, vad är det som har hänt?
Vad har han gjort?
Vic har skjutit nån.
Han försökte döda Sara.
Jag minns en av våra första dejter.
Du tyckte att vi skulle bada, trots att det var iskallt.
Du räknade till tre och hoppade i.
Men jag stod kvar.
Du blev så arg.
Men jag minns att jag tänkte―
―att du var otroligt tuff.
Gör så igen.
Bra. Jättebra. Vänta lite.
Doktor, min fru håller på att vakna.
Åtalsjuryn kommer att åtala dig.
―De överlägger. ―Nej.
En bra åklagare kan få en åtalsjury att åtala vem som helst.
―Drew Stafford är en bra åklagare. ―Lös det.
Det är inte så lätt. Mikolaj samarbetar med dem.
Han påstår att du beordrade att Jack skulle mördas.
Nu lär de lägga till stämpling till mord.
Om de kommer vill jag kunna ge upp med värdigheten i behåll.
Och jag behöver tid att ta hand om det här.
―Kan jag hjälpa till? ―Jag klarar mig.
―Vem ska du träffa? ―Henne...
Sara?
Jag är dr Hoffman. Vet du var du befinner dig?
På sjukhuset.
Vet du vem han är?
Min man.
Sätt dig. Jag säger till när du kan gå in.
Nej, jag ska gå. Jag ville bara se hur hon mådde.
―Vad är det som pågår? ―Quincy Theringer på FBI.
Vi fryser Karsten Allieds tillgångar och kontoret stängs.
―Skicka hem personalen. ―Vill de förödmjuka mig?
―Inte alls. ―Han är ju inte ens åtalad.
Jo. Det är spännande läsning. Många dåliga saker.
―Är jag anhållen? ―Ni har ett dygn på er att komma in.
Under tiden övervakar jag er.
Om ni rör er mer än 15 km från centrum―
―kommer vi och haffar er som om ni vore en simpel inbrottstjuv.
Hej, pappa.
T.J.? Jag visste inte att du var här.
Jag ville prata med...
Får jag komma in?
Jag hörde att de tänker gripa dig.
Ja...
Jag kommer förmodligen få fängelse. Hur länge vet jag inte.
Du har klarat sånt här förr.
Jag har skapat en fond till dig och din syster.
Där finns det pengar till er och till barnen.
Elaine blir förvaltare. Vet du vad det innebär?
―Att hon bestämmer. ―Precis.
Men om du behöver nåt hjälper hon dig.
Tills jag kommer ut.
Lainie...
Jag är verkligen ledsen.
Försvinn härifrån.
Jag vill inte träffa dig. Jag vill aldrig mer träffa dig.
Försvinn!
Du kanske kan försöka igen när allt har lugnat sig.
Är det sant, pappa?
Försökte du mörda Jack?
Det är komplicerat.
Människor är komplicerade.
Varför de gör som de gör.
Jag förstår komplicerade saker.
Mer än vad du tror.
Ta hand om din syster.
Hur är det med dig?
Jag kommer inte att kunna besöka dig framöver.
Jag vet.
Vi försöker få dig förflyttad till en psykiatrisk ungdomsklinik.
Det går inte. Jag är sjutton och kommer att åtalas som vuxen.
Vi ska försöka förhindra det.
Vic, det är nåt som du måste förstå.
Jag har svikit dig.
Jag har lärt dig en del saker...
...som var väldigt fel.
Kanske förde de dig hit.
Och för det...
...ber jag verkligen om ursäkt.
Du sa en gång åt mig...
...att aldrig be om ursäkt.
Det var en av de sakerna.
―Jack! ―Vill du avsluta jobbet?
Ge mig två minuter. Jag vill förklara...
Jag ska hjälpa Vic.
Det är på grund av din hjälp som Vic är häktad.
Det är på grund av din hjälp som mina föräldrar är döda.
Dina föräldrars död var en olycka.
Förmannen slarvade med byggställningen.
Och att du tog hand om mig gottgör det?
Nej.
Men jag står här för att jag vill gottgöra för mina misstag.
Det borde du ha tänkt på innan du skickade en torped efter mig.
―Är de här? ―På väg upp.
Jag kommer strax.
Är han där inne?
Mr Karsten, kan ni öppna dörren?
Mr Karsten?
Han har låst den. Vad gör han?
Herregud... Slå in den!
Nu öppnar vi dörren!
Min far var inte religiös...
...men att hans vänner i Trojkovo ville minnas honom här...
...kändes på nåt sätt rätt.
Gemenskap, familj och lojalitet.
Det var hans religion, vad han trodde på.
Jag har lagt mycket tid på att vara arg på min far.
Han gjorde hemska saker. Jag har glömt vem som första sa det...
...men de starka har råd att förlåta.
Och om det var nåt som min far var bra på...
...så var det att uppfostra mig och min bror till starka personer.
Så...
...för att hedra min far förlåter jag honom.
Hela livet kämpade han för att lyckas och att lämna nåt efter sig...
...men det viktigaste som vi lämnar efter oss...
...är våra barn...
...och barnbarn.
Det är allt som betyder nåt.
Och det är så viktigt att göra rätt.
―Den skadade går först. ―Jag har en överraskning!
Tänk att några trappsteg kan vara så utmattande.
Ge det lite tid, bara.
―Var du på begravningen? ―Ja. Jag tyckte synd om dem.
Du kan bo här så länge du behöver.
―Jag är snart frisk. ―Känn ingen stress.
Drew... Förlåt.
―Bon appétit. ―Vad är det här?
Kaneltoast. Pappa har lärt mig hur man gör det.
Tack så mycket, loppan.
Det här är perfekt.
―Vi har spanat och haft koll på dig. ―Vilken är skillnaden?
Han menar att Demokraterna är imponerade.
Vi vet att du har politiska aspirationer.
―Jag vill ha delstatsåklagarposten. s kongress.
Vi har en ledig plats.
―Ni är galna. ―Nej, metodiska. Du kan vinna.
Du är smart och snygg och har satt dit en känd brottsling.
Det här är vad du har jobbat för hela din karriär.
―Tajmingen är lite dålig... ―Om du syftar på din frus affär...
―...så kan vi prata om det. ―Vi bekräftar det och går vidare.
―Ni inser väl att vi ska skiljas? ―Ni har inte ansökt än.
Så låt bli. Vi är som sagt metodiska.
Han sa att en tjej i hans klass är kär i honom. Jag vet inte vem.
Kär? Redan?
Han ser fortfarande så liten ut när han sover.
Jo... Jag har blivit tillfrågad om att ställa upp i kongressvalet.
Är det sant? Vad kul. Det är ju vad du alltid har velat.
De vill helst att du är med mig på podiet under kampanjen.
Jag sa att det inte gick eftersom vi ska skiljas.
De undrade vad jag menade...
Du har inte lämnat in pappren.
Jag är inte säker på att jag vill byta bostad var tredje dag.
―Är du det? ―Nej.
Men det får inte bara vara för Olivers skull.
Det är inte bara det.
Jag vet inte om du kan lita på vad du känner nu eller tror dig känna.
Jag vet inte om nån av oss kan det.
Vi...
Vi måste inte hitta svaren nu―
―men om du vill ha med mig uppe på podiet, så ställer jag gärna upp.
Jag unnar dig din dröm.
Låt mig representera er, så ska jag kämpa för Illinois framtid...
...för våra barn...
...och för deras barn.
De är vad som räknas.
Stämmer det att er fru hade en affär med Karstens svärson?
Min motståndare är desperat om han inte har bättre knep.
Jag älskar min fru. Är det ett perfekt äktenskap? Nej.
Säg till om ni hittar ett.
Vi älskar varandra och har en underbar son ihop.
Våra problem har inget att göra med vad jag vill uträtta här.
Var är er fru i dag?
Min kampanjchef ville ha dem här med mig, men jag sa nej.
De är min familj, inte verktyg för att främja min karriär.
De är det viktigaste i världen för mig.
Nästa fråga, tack.
...så ska jag kämpa för Illinois framtid...
...för våra barn och för deras barn.
―Nån måste man ju rösta på. ―Jag gillar honom inte.
Hur är det med dig? Jag trodde inte att du skulle komma tillbaka.
Har du nån bil som håller för en lång resa?
En pålitlig som inte har gått för långt.
―Ska du nånstans? ―Jag funderar på det.
Jag har den här. Jag rustar upp den för att sälja den.
Den drar en del men har bara gått 18 000 mil.
Visst, den här blir bra.
Tänker du inte fråga vad den kostar?
―Det måste vara skönt att vara rik. ―Jag betalar inte.
Vill du ge mig en bil värd 60 000 dollar för en sunkig pickup?
―Jag vill inte ha den längre. ―Köp vad du vill.
Du har råd att låta bli att byta med mig.
―Ja, men du tycker ju om den. ―Visst, men...
―Hade du blivit lycklig av den? ―Det finns det mycket som gjort.
Alla förtjänar lite lycka.
Jag vill att du ska ha den.
―Vad är det? Mår du bra? ―Jadå.
Varför ville du att jag skulle komma ända ut hit?
Visste du att pappa var kär i en annan innan han träffade mamma?
Nej.
Hon var bluessångerska. Hon jobbade på klubben där han jobbade.
Allt står här.
Jag ska köpa varm choklad. Vill du ha nåt?
Nej tack.
―Jag letar efter Kayla. ―Där borta.
Kayla? Kayla Dumond?
―Känner jag dig? ―Jag heter T.J. Karsten.
Jag är din bror.
Jag fick reda på det för några dagar sen.
―Varför berättade han det? ―Han hade skrivit ett brev.
―Han dog. ―Jag beklagar.
Han trodde att du bodde i Detroit.
Min son och jag flyttade när mamma dog.
Vi behövde börja om.
―Är du Kayla? ―Det här är Elaine.
Min son frågar om den här sidan av släkten.
Nu har jag nåt intressant att berätta.
―Hur gammal är han? ―Femton.
―Du måste skriva under. ―Varför?
Jag vill skriva över hälften av min andel på Kayla.
―T.J... ―Förvaltaren måste skriva under.
―Vänta. Det är för mycket. ―Det är okej.
Om det är nåt som stämmer om oss så är det att vi har mycket pengar.
Du tillhör trots allt familjen.
Så du lurade mig ända hit för att ge bort hälften av dina pengar.
Och så att du kunde träffa vår
Det bästa torkade köttet i Wisconsin.
―Var har du gjort av din bil? ―Jag ville ha nåt lite mer praktiskt.
Ska du följa med till stan och äta med Val?
Faktum är att jag inte ska in till stan.
Jag har alltid velat se den stora orangea bron i San Francisco.
Kalifornien?
―Ensam? Hur länge då? ―Ett tag, för att se hur det går.
Jag har en kompis där som kan ordna ett jobb som mekaniker.
Det är ingen bra idé.
Du har alltid varit en fantastisk syster.
Så snälla, gör ingen grej av det här.
Du har ju aldrig bott ensam.
Det är dags att göra nåt av mitt liv.
En olycka för en massa år sen kan inte få definiera mig.
Min historia har bara börjat.
Den börjar i dag.
Varför kan du inte vänta ett tag med att åka?
Jag vill bege mig ut i världen nu.
Det är bara att gratulera världen.
Jag fick ett vykort från T.J. från South Dakota.
Jag pratade med honom i morse. Han är i Idaho.
Han har tagit en paus för att isfiska lite.
Huset gick snabbt att sälja.
Det är säljarens marknad.
―Allt har gått så fort. ―Ja...
Men Val börjar studera i höst och när jag går förbi Vics rum...
Jag vet vad du menar.
Hur kunde vi missa det?
Han måste ha haft det svårt så länge.
Vad har vi varit för sorts föräldrar?
Du är en fantastisk mamma. Det har du alltid varit.
Men jag var inte vad jag borde ha varit. Det vill jag gottgöra.
―Har du börjat på ditt nya jobb? ―Nästa vecka.
Jag hoppas att du gillar det.
Jag också.
Vi hörs av snart.
Jag har sparat ihop pengarna.
Jag kan köpa hennes flygbiljett, men de säger nej.
―Vi har inget att säga till om här. ―En föräldralös flicka i ett läger...
Hon kan bli våldtagen och mördad.
Vänta lite.
―Grant, kan vi prata? ―I två minuter.
Killen där har en systerdotter i ett läger utanför Mogadishu.
Han vill ha hit henne, men hon saknar flyktingstatus.
Vet du hur många vi skulle få hit om vi sa ja? Alla är släkt på nåt sätt.
Hon är sex år. Jag känner nån på UD.
Jag vet att du är van vid att lösa problem―
―men den här sortens problem är för stora för att lösa.
Kan jag praktisera hos dig som en del av ett skolprojekt?
―Det är väldigt högt tempo. ―Men det är häftigt.
Det är schyst att du gör det.
―Hur var det på collegeturnén? ―Bra. Mamma gjorde mig galen.
Hon är tuff och modig. Du gillade visst New York University.
Ja, men nu vet jag inte längre.
Jag funderar på att resa i Europa under ett år.
Jules har alltid velat se Italien.
―Är det en dålig idé? ―Jag tänkte säga det...
...och i stället säga att du borde läsa vidare, men det vore skenheligt.
―Älskar du Jules? ―Ja, jag tror det.
Under allt för många år...
...gled jag bara med utan att fatta genomtänkta beslut.
Man skapar sin egen lycka.
Om jag har lärt mig nåt så är det det.
―Ska vi gå till stationen? ―Jag ska träffa Jules.
―Kan du fråga om praktikplatsen? ―Visst.
Tack.
Ingen av oss...
Jag hade aldrig... Herregud...
Vad jag än försöker säga om Vic känns det så otillräckligt.
Du kom inte till sjukhuset.
Jag hörde att läget var stabilt, och sen sa Elaine att du blev utskriven―
―så jag tänkte att du mådde bra.
Jag borde bege mig.
Jag också.
―Var bor du nu? ―I ett höghus ett par kvarter bort.
―Det låter trevligt. ―Det är praktiskt.
Jag har utsikt över vattnet.
Det var kul att träffa dig.
Sköt om dig.
Tog hon emot mutor från facken?
Hon ser ut som min högstadierektor. Times kanske kan köra artikeln.
De är skyldiga oss. Det här är det tredje scoopet vi ger dem.
Värst vad du var kaxig. Jag gillar det!
Jag sprang på Jack.
Det var som om vi vore främlingar.
Om Drew vinner flyttar du väl ändå till Washington?
Vi har inte pratat om det.
Snacka om en enorm elefant i rummet.
Eller åtminstone en väldigt stor hund, som en mastiff.
Är du och Drew ett par igen?
Jag är inte säker. Inte han heller.
Jag har ökat med fem procentenheter. Snart är jag förbi Daniels.
Flyttar vi alla till Washington sen?
Drew...
Vet vi vad vi gör? Leker vi bara mamma, pappa, barn?
Den här tiden tillsammans har känts bra.
Det har känts rätt. Men jag är orolig för―
―att vi bara söker efter nåt som vi har förlorat.
Vi kanske aldrig hade det.
Vi var för unga och dumma för att inse att vi gjorde fel.
De senaste månaderna känns det som att vi hittat nåt.
En djupare förståelse för varandra.
Jag vet att det kan kännas fel och konstigt...
...men hela den här mardrömmen...
Kanske var vi tvungna att gå igenom den för att komma varandra närmare...
...och hamna här.
Har du varit i Washington när körsbärsträden blommar?
Det är rätt häftigt.
För en månad sen visste jag inte att det skulle gå så snabbt.
―Vi hade tur. ―Det handlar om mer än det.
Trevligt att träffas, Fascika.
Hon vill ge den till dig.
Tack.
Vad fin den är.
Lycka till, mr Abdaze. Vi hörs av.
Nytt jobb?
Ja.
Ett sånt här ställe hade hjälpt dina föräldrar.
Exakt.
―Jag måste hinna med tåget. ―Jag gör dig sällskap till stationen.
Jag ville inte avsluta med samtalet häromdagen. Det var...
―...uselt. ―Ja.
Varför kom du hit? Vad vill du, Sara?
Jag vill veta varför du inte kom till sjukhuset.
Kanske skyndade jag mig dit från polisstationen.
Kanske var jag utanför rummet men vände.
―Varför gjorde du det? ―Jag ville göra det rätta.
Men är det rätt att aldrig mer ses? Jag vet inte.
Jag har inte kunnat sluta fundera på det sen vi sågs på perrongen.
Inte jag heller.
Jag måste gå. Ha det så bra.
Hej.
Jag beställde ett glas vin till dig.