Hva spiste du?
Du hadde rasjoner nok til to uker. Du var inne i nesten fire måneder.
Jeg husker ikke å ha spist.
Hvor lenge trodde du at du var inne?
I flere dager.
Kanskje uker.
Hva skjedde med Josie Radek?
-Jeg vet ikke. -Hva med Sheppard?
Thorensen?
Død.
Ventress?
Jeg vet ikke.
Og hva vet du da?
Dette er en celle.
Som alle celler, er den født av en eksisterende celle.
I den forstand
ble alle celler til syvende og sist født av én celle.
En enkel organisme, alene på jorden,
kanskje alene i universet.
For omtrent fire milliarder år siden...
...ble én til to og to til fire.
Så åtte, 16, 32.
Rytmen av et par som delte seg...
...som blir strukturen til hver mikrobe,
gresstrå, sjødyr, landdyr...
...og menneske.
Strukturen til alt som lever...
...og alt som dør.
Som medisinstudenter, som morgendagens leger,
er det her dere kommer inn.
Cellen vi ser på, er fra en svulst.
Kvinnelig pasient, tidlig i 30-årene, tatt fra livmorhalsen.
I løpet av semesteret
skal vi undersøke kreftceller i prøverør
og diskutere autofagisk aktivitet.
-Professor? -Hei, Katie.
Jeg leste artikkelen til Sulston i går.
Jeg føler at jeg ikke gjør nok. Jeg ligger bak andre.
-Det er enklere for dem. -Det stemmer ikke.
-Ok? -Lena.
Dan.
Jeg har sett etter deg i lunsjen, men du er aldri her.
Jeg har skrevet litt.
Bare jobb og ingen lek, det er ikke sunt.
Jeg mente å spørre deg,
har du planer på lørdag?
Sarah og jeg skal ha gjester.
Hagefest, om været fortsatt er fint.
Jeg har planer.
Det blir moro.
Takk, Dan, men jeg skal male vårt sove...
...soverommet.
Det har gått ett år.
Du kan komme på grillfest.
Det er ikke en fornærmelse mot hans minne.
Jeg skal male soverommet.
Å Gud.
Å herregud.
Jeg trodde du var borte.
Kane?
Ingen visste noe om din enhet.
Jeg kontaktet alle.
Alle jeg kunne.
De andre partnerne visste like lite som jeg.
Var det hemmelig?
Kanskje.
Hva skal det bety?
Ja, det var hemmelig. Jeg tror det.
Pakistan igjen?
Jeg vet ikke hvor det var, eller...
...hva det var.
Hvordan er det mulig?
Var det varmt?
Var det snø?
Snakket de portugisisk? Swahili? Pashto?
Når kom du tilbake?
Jeg vet ikke.
Hvordan kom du tilbake? Hvilken base?
Jeg vet ikke.
Hva med resten av enheten, var de med deg?
Du må kunne fortelle meg noe.
Du forsvant i tolv måneder.
-Jeg fortjener en forklaring. -Spiller det noen rolle?
Kane...
...hvordan kom du hjem?
Jeg var utenfor.
Utenfor huset?
Nei.
Nei, utenfor rommet.
Rommet med senga.
Døren var åpen, og...
Jeg så deg.
Jeg kjente deg igjen.
Ansiktet ditt.
Jeg føler meg ikke så bra.
Hold deg våken, vennen. Jeg er her med deg.
Hold deg våken. Jeg elsker deg.
Vennen, se på meg.
Kan du gjøre noe?
Ringte dere politiet?
Mann, 31, blødning, anfall.
Rolig!
Kom deg ut av bilen!
Hva gjør du?
-Ut av bilen! -Ikke skyt!
Ut! Kom igjen!
Ut!
Hva skjer?
Dere kan ikke flytte på ham.
Slipp ham!
OMRÅDE X
Du må føle deg elendig.
Det er bakrusen fra det beroligende middelet du fikk.
Sett deg ned. Hvem er du?
Jeg heter dr. Ventress.
Jeg er psykolog.
Hvorfor prater jeg med en psykolog?
Er jeg på et psykiatrisk sykehus?
-Nei. -Hva er det da?
Hvor er jeg?
Hvor er mannen min?
Du hadde tjeneste i militæret i syv år.
Jeg er professor ved Johns Hopkins.
Jeg vil vite hva faen jeg gjør her.
Forskningsområdet ditt er cellens genetisk programmerte livssyklus.
Hvor er mannen min?
Ja, jeg vil prate med deg om sersjant Kane.
Når kom han hjem?
-Jeg vil prate med en advokat. -Det får du ikke.
Sa han hvordan han kom hjem?
-Nei. -Kontaktet han deg mens han var borte?
Nei.
Hva sa han om oppdraget sitt da han kom tilbake?
-Ingenting. -Hva med før han dro?
-Sa han hvor han skulle, hva han gjorde? -Han sa aldri noe, jeg spurte aldri.
Men du ba jevnlig om informasjon fra hans kommanderende.
Inntil for seks måneder siden, og så sluttet du.
Hvorfor det? Trodde du at han var død?
På tide å legge det bak seg?
Det er ikke lett å gå videre.
Jeg gjorde ikke det.
Jeg er ferdig med å svare på spørsmål. Din tur.
Mannen din er her.
Han er veldig syk.
På hvilken måte?
Flerorgansvikt.
Store indre blødninger.
Han må ha blitt eksponert for en slags stråling,
eller et slags virus.
Du må si hvor han var og hva han gjorde.
Jeg kan hjelpe ham.
En religiøs hendelse.
En utenomjordisk hendelse.
En høyere dimensjon.
Vi har mange teorier.
Få fakta.
Det begynte for tre år siden.
Blackwater National Park rapporterte at et fyrtårn var omringet
av noe de kalte "et skinn".
En av parkvokterne gikk for å undersøke det.
Kom aldri tilbake.
Hendelsen ble hemmeligstemplet.
Siden har vi tilnærmet oss via land og hav,
sendt inn droner, dyr og mennesker.
Men ingenting kommer tilbake.
Og grensen vokser. Den utvider seg.
Den spiser seg innover et ubebodd sumpområde
som vi evakuerte på grunn av det vi sa var en kjemisk lekkasje,
men... det varer ikke så mye lenger.
Om noen måneder vil området ha vokst til der vi er nå.
Og da snakker vi om byer...
...stater... ...og så videre.
Du sa at ingenting kommer tilbake.
Men noe har det.
Ja.
Han dør.
Ja.
Vi må bli enige om hva vi skal gjøre med deg.
Skal dere ikke la meg dra hjem?
Er det dét du vil? Dra hjem?
Nei.
Jeg vil være med ham.
Du prater ikke med meg.
Unnskyld.
Jeg ble litt borte.
Tenker du på neste oppdrag?
Nei.
Jeg så bare på månen.
Det er så rart å se den i dagslys.
Som om Gud gjorde en feil.
Lot lyset i gangen stå på.
Gud gjorde ikke feil.
Det er poenget med hele gudegreia.
-Ganske sikker på at han gjør det. -Du vet at han lytter nå, sant?
Du tar en celle, omgår Hayflick-grensen, og du kan forebygge aldring.
Jeg skulle til å si det samme.
Det betyr at en celle ikke blir gammel. Den fortsetter å dele seg, dør ikke.
Vi ser på aldring som en naturlig prosess, men det er en genetisk feil.
Det er så sexy når du snakker ned på meg.
Uten den kunne jeg sett sånn ut for alltid.
Ok. Det kan man regne som en feil.
Du sa ikke hvor du skulle denne gangen.
Jeg vet det er noe rart med dette oppdraget.
Hvorfor det?
Stillheten rundt det er høyere enn vanlig.
Jeg fisker etter ledetråder her.
Så...?
Vi er i samme halvkule.
Hva vil det si?
At om du går ut og ser opp...
...ser vi på de samme stjernene.
-Fy faen. -Hva da?
-Kødder du? -Hva?
Tror du det er det jeg gjør når du er borte?
-Hva? -Du tror jeg står ute i hagen
og lengter etter deg?
-Hold kjeft. -Tenk
-at min elskede Kane... -Greit.
...ser på den selvsamme månen.
Slutt.
Å, min fjerne, himmelske venn...
Nei. Nei.
...ta vare på min tapre soldat.
Vet du hva? Du er respektløs.
Ikke bare mot tidligere kamerater i militæret,
-men mot presidenten. -Og flagget.
Jeg kommer til det jævla flagget.
Å, min helt.
-Faen ta deg. -Ok.
Hun er alene. Tror du ikke vi burde bli venner?
-Jo, det burde dere. -Jeg gjør det.
Hei. Hei.
-Forstyrrer jeg? -Nei da.
Kult.
Det virker alltid som at du er alene.
Du er sikkert bare sjenert.
Litt, kanskje.
Ikke vær det.
Folk her ligger i fosterstilling
og lager babylyder.
Det er sprøtt.
-Jeg heter Anya. -Lena.
-Hyggelig å treffe deg. -Deg også.
Vil du hilse på gjengen min?
Bli kjent med oss. Kom.
Jenter, møt Lena.
-Hei. -Hyggelig.
Det er Cassie Sheppard og Josie Radek.
-Hei. Hyggelig. -Hei.
Vil du sette deg?
Takk.
-Første dag på Southern Reach. -Ja.
-Takk. -Bare hyggelig.
Har dere vært her lenge?
Ja, helt fra starten. Jeg er geomorfolog.
Jeg har testet magnetfelt rundt grensen,
som er som å bruke konfetti for å teste en orkan.
Og jeg har vært her i ti måneder.
Ti måneder? Ambulansearbeider fra Chicago.
Jeg prøvde å bli med i en NGO, men så fikk Southern Reach tak i meg.
Bare to måneder.
Jeg er fysiker. Jeg kom rett fra en postdoktorstilling.
Hun er veldig smart.
Hva med deg, Lena?
Jeg er fra Johns Hopkins, biolog.
-Der ja. -Biolog?
Jeg sa hun var smart.
Vi veddet om yrket ditt, Josie sa biolog.
-Jeg sa politi. -Jeg sa singel.
Må du legge an på alle absolutt hele tiden?
Under slike omstendigheter kan jeg vel hive terningen et par ganger til.
Hvilke omstendigheter?
Det virker kanskje sprøtt...
Det er sprøtt.
...men vi skal den veien.
-Skal dere til Skinnet? -Om seks dager.
-Dere tre? -Fire.
Ventress.
Dr. Ventress?
Lagleder.
-Bare kvinner. -Forskere.
Tidligere lag har stort sett vært militære, så...
Ja.
Hva tror dere skjedde?
Det er to teorier om hva som gikk galt i Skinnet.
En teori er at noe dreper dem.
Den andre er at de blir gale og dreper hverandre.
Det var en militær som kom ut.
Ja. Sersjant.
Men dere hørte hvordan det sto til med ham.
Kane...
Jeg vet hvorfor du gikk inn.
Jeg er så lei for det.
Og jeg vet hva jeg må gjøre.
Fortalte du dem ikke om ditt forhold til sersjant Kane?
Jeg tenkte det ville forvikle ting.
Hva da?
Hva skulle det forvikle?
Hvorfor skal du inn i Skinnet?
Oppdraget er å nå
den antatte kilden til Skinnet, fyrtårnet,
gå inn, hente inn data og komme tilbake.
Men jeg tror ikke det er oppdraget ditt.
Nei.
Jeg har fulgt med på dette fenomenet en stund nå.
Jeg profilerer frivillige.
Jeg velger lagene.
De går inn, jeg følger med.
Jeg ser det vokse.
Det er bare så lenge man kan gjøre det.
Du vil vite hva som er på innsiden.
Ja, det vil jeg.
Det gjør jeg også.
Det er forviklingen.
Du vil bli med oss.
Jeg kan ikke gjøre noe for ham her.
Soldat og forsker.
Du kan kjempe.
Du kan lære.
Du kan redde ham.
Du ba om å få bli med, men visste at alle andre oppdrag hadde mislykkes,
og at den eneste overlevende såvidt overlevde.
Det var et modig valg.
Jeg skyldte ham.
Jeg vil bare forstå motivasjonen.
Jeg skyldte ham...
...så jeg ble med.
SKINNET
...og så kan vi få ordentlig mat.
Spagetti.
Her har du Radeks grønnsakskjeks.
Jøss, maisbrød. Ikke verst.
Du er endelig våken.
Gi meg et øyeblikk. Jeg er litt desorientert.
Velkommen i klubben.
Du husker ikke at vi slo leir, du.
Jeg husker ingenting... etter at vi gikk inn i skogen.
Ingen gjør det.
Vi telte opp maten.
Det ser ut som vi har vært her
i minst tre eller fire dager.
Det er ikke mulig.
Det var det jeg sa.
Dere, jeg har sjekket kommunikasjonsutstyret mitt.
Elektronikken er i orden
og kameraet funker,
men alt som sender signaler ut av Skinnet... er nede.
Selv om vi har rundt 20 satellitter over oss.
Og se her.
Vi har ikke kompass, kommunikasjonsverktøy, koordinater...
...eller landemerker.
Vi vet vi er i statsparken.
Havet ligger sør,
så kan vi følge kysten til vi finner perimeterveggen.
-Hvordan vet vi hva som er sør? -Du kan dette her.
Lilleviseren på sola.
Sør ligger mellom lilleviseren og klokken 12, sør.
Bra.
Vi er orientert.
Vi forventet ikke akkurat at kommunikasjonsverktøyet skulle funke.
Det har vært tre år med ekspedisjoner og tre år med radiotaushet.
La oss pakke sammen og gå videre.
Vi har mistet mye dagslys.
Kanskje den får oss ut av denne fordømte sumpen.
Greit.
Vi sjekker hytten.
Ser ut som noen skal gifte seg.
Disse var merkelige.
Hvorfor?
De er så annerledes.
De ser ikke ut som den samme arten.
Men de vokser fra den samme greinen...
...så det må være samme art.
Det er den samme planten.
De har kjørt seg fast i en kontinuerlig mutasjon.
Patologi?
Ja, altså...
...du hadde kalt det patologi om du så det i et menneske.
Bingo.
Sheppard.
Transportmiddel.
Noe interessant?
Nei. Det har vært forlatt lenge, kanskje før...
Radek?
Radek!
Det har sekken min!
Radek!
Noe har sekken min!
Å nei!
Det har sekken min!
-Hjelp meg! -Hva skjer?
Ta skulderen min!
Ta henne. Kom igjen.
Jeg har henne.
Har du henne?
Det går bra.
Ok.
Sett deg ned. Hjelp meg med sekken hennes.
Bare pust.
Det går bra.
-Hva skjedde? -Noe var i vannet.
Kom dere opp.
-Å faen! -Tilbake.
Sheppard! Sheppard, pass deg!
Fy faen!
Det er akkurat som med blomstene.
Se på tennene.
Konsentriske rader.
Noe har lager store bølger i genbanken.
Haier har sånne tenner, sant?
Tror du det er en krysning?
Man kan ikke krysse forskjellige arter.
Lena, det er tungt.
Mutasjonene var udefinerbare først.
Mer ekstreme jo nærmere vi kom fyrtårnet.
Forvrengte skikkelser.
Dupliserte skikkelser.
Dupliserte?
Ekkoer.
Er det mulig at det var hallusinasjoner?
Jeg lurte på det.
Men alle hadde sett det samme.
Det var som en drøm.
Som et mareritt.
Ikke alltid.
Noen ganger var det vakkert.
Skadet du deg?
Det er bare et blåmerke.
Jeg må ha fått det av alligatoren.
Ja.
Hvor lærte du å skyte?
Jeg var i militæret før jeg ble akademiker.
Marinen?
Hæren. Syv år.
Føles som en evighet siden.
Ja.
Alle andre liv føles som en evighet siden.
Vi var barn, jeg var gift.
Hva har du rundt halsen? Ektemann eller barn?
Ektemann.
Han var også i hæren. Det...
Det var sånn vi møttes.
"Var"? Sluttet han?
Drept i strid.
Jeg er lei for det.
Det måtte være noe.
Hva mener du?
Å melde seg frivillig for å gjøre... dette.
Det er ikke noe man gjør om livet er i perfekt harmoni.
Vi er alle skadd her.
Anya er nykter...
...og derfor avhengig.
Josie går med lange ermer,
for hun vil ikke vise arrene på armene.
Prøvde hun å ta livet sitt?
Nei, jeg tror hun prøvde å kjenne at hun levde.
Ventress?
Ja. Så vidt noen vet...
...ingen venner, familie, partner, barn.
Ingen erkjennelse overhodet.
Du?
Jeg har også mistet noen.
Ikke en ektemann...
...en datter. Leukemi.
Herregud, så leit.
På et vis er det to tap.
Min vakre jente...
-...og personen jeg var en gang. -Hei.
Vi har noe her.
INGEN ADGANG OVERTREDELSE VIL BLI ANMELDT
Dette var hovedkvarteret til Southern Reach.
Før Skinnet svelget det.
Flere mutasjoner.
De er overalt.
Ondartede.
Som svulster.
Er det den gamle messen?
Ja.
Vi innkvarterer der. Kom igjen.
Det er senger og sekker. Tror dere det er folk her?
Var her.
Ja, jeg tenker også fortidsform.
Fanken.
Dæven.
Det er tungt. Jeg kan ikke bære på det.
Lena, hva har du der? Se på dette.
"Peyton, Mayer...
...Kane, Shelley."
Soldatene fra den siste ekspedisjonen.
Ser ut som de brukte dette rommet som base.
Hvorfor er noen navn krysset ut?
La oss ikke anta noe.
-Kanskje vi burde det. -Ja.
-Dette er et kart over basen, sant? -Ja.
-Dette er messen. -Er det her vi er?
Jeg tror tidspunktene ved navnene er vakter.
Om de voktet perimeteret, burde vi det også.
-Enig. -Jepp.
Dette kan fortelle oss noe.
"For de som kommer etter."
Jeg tror de mener oss.
Minnekort.
Jeg burde kunne spille det av.
Det funker.
Går det bra?
-Ok? -Ok.
Ok.
-Ok. -Ja.
Ok.
Ok. Faen.
Hva gjør han?
Stopp. Stopp.
Hold ham. Hold ham nede.
Der.
Da vet vi hva som skjedde. De ble gale.
Det var noe levende inni ham.
Nei, det var bare lyset.
Jeg har vært ambulansearbeider i ti år. Jeg har skrapt opp folk fra veien.
Man ser jævlig mye rart. Det var bare lyset.
-Innvollene rørte på seg. -Nei, vi fikk bare sjokk.
-Det var en sjokkreaksjon. -Se det igjen.
-Nei! -Det var ikke innvoller.
-Det var en mark eller... -Se på det du, Sheppard!
Hvor skal du?
-Hvor gikk hun? -Fremover.
Hva er det?
Jeg vet ikke.
-Jeg vil ikke sove her i natt. -Vi har ikke noe valg.
-Vær så snill. -Kom igjen.
Det er for sent til å gå videre.
Kom, vi går ut.
Så koselig du er.
Hvorfor er du ikke her?
Jeg må dra en dag tidligere.
Hva?
I dag?
-Akkurat nå. -Å faen.
Men vi hadde planer i dag.
-Vi skulle kjøre på landet... -Jeg kan ikke.
-Vi kan ikke. -Kan du ikke...
Nå betyr nå.
Ja.
Hva er det?
Jeg...
...elsker deg...
...Lena.
Jeg elsker deg også.
Hei.
Blir mysteriet oppklart?
Noe blir oppklart.
Jeg synes du er flink.
Josie hviler.
Ja.
Med hjelp av beroligende.
Hva med deg? Fikk du sove?
Noe.
Jeg er minst like redd som Josie.
Jeg skjuler det bare bedre.
Jeg ser til Ventress.
Ja.
Du skal ikke avløse meg før klokka 03.
Jeg er ferdig med å sove i natt.
Ok.
Se på dette.
Ok, så vi er her...
...og det er fyrtårnet.
Sørvest ligger Ville Perdu.
Et lite lokalsamfunn vi evakuerte for to år siden. Jeg tror vi burde dra dit i morgen,
og så dra ut på kysten dagen etter.
Bra.
Går det bra?
Jeg skulle til å si at...
...da du ikke fortalte dem om deg og Kane,
så visste jeg ikke om det var lurt.
Men etter å ha sett det opptaket...
...ja.
Jeg vet ikke hvordan de hadde reagert.
Hvorfor meldte han seg på et selvmordsoppdrag?
Er det dét du tror vi gjør?
-Begår selvmord? -Dere må ha profilert ham, evaluert ham.
Han må ha sagt noe.
Så du spør meg som psykolog?
Ja.
Som psykolog...
...så tror jeg du blander selvmord med selvødeleggelse.
Nesten ingen av oss begår selvmord...
...og nesten alle ødelegger seg selv.
På en eller annen måte, ett eller annet sted i livet.
Vi drikker eller røyker.
Vi destabiliserer en god jobb.
Eller et lykkelig ekteskap.
Det er ikke avgjørelser, det er...
Det er impulser.
Faktisk så er du bedre egnet til å forklare det
-enn jeg er. -Hva mener du?
Du er biolog.
Er ikke selvødeleggelse programmert i oss?
Programmert i hver celle?
Hva var det? Vet ikke.
Josie, våkn opp.
Våkn opp, Josie. Noe skjer.
-Ser du noe? -Nei.
-Hva skjedde? -Jeg hørte noe.
Hva?
Noe kom gjennom gjerdet.
-Gjennom gjerdet? -Åpnet det som en glidelås.
-Jeg ser ingenting. -Ikke jeg heller.
-Sheppard! -Å Gud!
Sheppard!
Faen!
-Hva er det som skjer? -Noe tok Sheppard.
Å faen!
-Sheppard! -Helvete!
Helvete!
Sheppard!
Vi må tilbake.
-Vi må tilbake nå. -Hun har rett.
-Rett? På hvilken måte? -Vi ble angrepet to ganger.
Vi mistet en av våre egne.
Vi har bevis på at det forrige laget skar hverandre opp.
Jeg vet ikke hvor mye mer rett hun behøver å ha.
Vi har ikke kommet til fyrtårnet.
Vi vet ikke årsaken eller egenskapene til Skinnet.
Vi har data, observasjoner, bilder. Hun har videoer.
Det gjør fenomenet enda mindre forklarlig.
Jeg skal til fyrtårnet,
og jeg kan dra alene.
Dere må bare bestemme dere for om dere blir med eller ei.
Som om hun ikke har merket at Sheppard er død.
Hun er gal.
En gal, gammel kjerring.
Og takk for at du støttet meg, Lena.
-Jeg visste ikke at det fantes sider. -Ja.
Ja, det finnes sider.
Da er jeg enig med deg. Vi burde gå tilbake.
Bra. Flott. Der ja.
-Vi tre kan bare... -Vent litt.
Vi burde gå tilbake, ja.
Men det tok oss seks dager å komme hit.
Og kysten er to dager unna.
Og som Sheppard sa...
...når vi kommer til kysten, kan vi følge den til perimeteret.
Sier du at vi kommer ut ved å gå lenger inn?
-Ja, om du vil. -Vil?
Nei, jeg vil faen ikke.
Dette er ikke en taktikk som får oss til fyrtårnet, vel?
Dette handler ikke om fyrtårnet.
Jeg tror kysten er vår beste utvei.
Ok?
Du løy for dem.
Jeg visste ikke hva det betød å gå tilbake.
Hvorfor det var tryggere enn frem.
Men du tok likevel en avgjørelse som om du visste det.
Ventress tok avgjørelsen.
Ventress hadde kreft, hun skulle aldri tilbake.
Du visste hun var syk.
Jeg gjettet.
Og du ville fortsette.
Ja.
Det gjorde jeg.
Hun kan være i live.
Det er tvilsomt.
Vi må finne det ut.
Gå.
Greit.
Jeg blir med.
Jeg går alene.
Fant du henne?
Ja.
Hun er død.
Går det bra?
Det går greit. Bare... la meg være i fred.
Vi slår leir her i natt.
Det er to timer til kysten.
De har vokst sånn.
Det gir ingen mening.
Jeg tror det gjør det.
Først trodde jeg at radiobølgene ble blokkert av Skinnet,
og at det er derfor ingen kunne kommunisere med basen eller via GPS,
men lysbølger blir ikke blokkert, men brutt, og...
...det gjelder radiobølger også.
Signalene er ikke borte.
De er kryptert.
Bladet i hånda di...
...vet du hva du får om du sekvenserer det?
-Hva da? -Menneskelige hox-gener.
Hox? Hva betyr det?
Gener som definerer kroppsplanen, den fysiske strukturen.
Og disse plantene har menneskelig kroppsplan.
Armer koblet til skuldre.
Bein til hofter.
Det er ikke mulig.
Det er det som skjer.
Skinnet er en prisme, men en som bryter alt.
Ikke bare lys- og radiobølger.
Menneskelig DNA, plante-DNA...
...alt DNA.
Hva mener du med "alt DNA"?
Hun mener vårt DNA.
Hun mener oss.
Greit... Dette blir soverommet.
Vi sikrer dører og vinduer.
Dette var en feiltagelse.
Ok.
Du tilbringer mer tid vekk fra mannen enn med ham.
Du kan ikke prate med ham om jobb, og han prater ikke om sin.
Og vi har en fysisk og intellektuell gnist. Fikk jeg med meg alt?
-Du glemte din kone. -Jeg elsker min kone.
Hun kan ikke klandres.
Kom igjen, Lena.
Hva er det som foregår her?
Tror du noe har skjedd ham?
Eller så tror du han vet det.
Det er det, sant?
Du tror han har funnet ut om forholdet vårt.
Har han det?
Ja.
Du burde gå.
-Nei, Lena, jeg... -Dan...
Jeg er ikke interessert i å prate... eller noe du har å si.
Bare kle på deg og kom deg ut.
Det er ikke meg du hater, men deg selv.
Nei, Dan. Det er deg også.
Det vil aldri skje igjen.
Din løgnaktige kjerring!
-Hva skjer? -Nei.
Du får ikke spørre meg det. Du svarer!
Bror. Kjæreste.
Ektemann.
Hvorfor sa du det ikke?
Du visste det.
Tydeligvis.
Visste du det?
Ok.
Det er to teorier om hva som gikk galt.
En er at noe her drepte dem.
En annen er at de ble gale og drepte hverandre.
Josie ble nesten drept av en alligator, og Cass ble drept av en bjørn.
Så ja, den første teorien passer.
Men...
Jeg så ikke noen bjørn.
Ikke Josie heller.
De eneste som så en bjørn, var Lena og Ventress.
Ingenting er bekreftet.
Vi må stole på dem. Vi må stole på det Lena sier.
Og det vi vet nå...
...det vi vet,
er at Lena... er en løgner.
Hold kjeft, for faen!
Lena... du er en løgner.
Drepte du Cass?
Gikk du av skaftet?
Eller tror du at jeg har blitt gal og at vi skal drepe hverandre?
Det er teori nummer to.
Å Gud.
Når jeg ser på hendene mine...
...og fingeravtrykkene...
...ser jeg dem bevege på seg.
Jeg orker ikke.
Om jeg lar dere gå,
og dere binder meg fast til en stol og kutter meg...
...vil innvollene mine bevege seg som fingeravtrykkene mine?
Men... jeg er ikke bundet til en stol.
Dere er det.
Hjelp meg!
Cass?
Du sa hun var død.
Cass! Cass, jeg kommer!
Cass, er det deg?
Hjelp meg!
Hjelp...
Ikke reager.
...meg!
Hjelp!
Nei!
Hva gjør du?
-Jeg går. -Nå?
-Det er ikke lyst ennå. -Jeg kan ikke vente.
Vi går i oppløsning.
Kropp så vel som sinn. Føler ikke du det?
Det er begynnende demens.
Om jeg ikke når fyrtårnet snart...
...vil personen som begikk seg ut på turen, ikke være den som avslutter den.
Jeg vil være den som avslutter den.
Vi burde gå, Josie.
Hvor lenge var mannen din i Skinnet?
Vanskelig å si.
Teoretisk sett, så lenge som et år.
Det er lenge å være her og beholde fatningen.
Jeg vet ikke om han gjorde det.
Jeg har rett...
-...om lysbrytningen, ikke sant? -Ja.
Jeg sjekket blodet mitt i går.
Det er... i meg.
Det er i oss alle.
Det var så rart å høre...
...stemmen til Sheppard i munnen på vesenet.
Jeg tror at mens hun døde, så ble en del av sinnet hennes...
...en del av vesenet som drepte henne.
Tenk å dø redd og i smerter,
og at det er det eneste av deg som overlever.
Det hadde jeg ikke likt. Ventress vil gå det i møte.
Du vil kjempe mot det.
Men jeg tror ikke jeg vil noe av det.
Josie.
En etter en ble borte, bortsett fra deg.
Hvordan forklarer du det?
Er det noe jeg må forklare?
Ja, det må du.
Jeg måtte tilbake.
Jeg vet ikke om de klarte det.
FYRTÅRNET
HENRIETTA LACKS UDØDELIGE LIV
Hei.
Jeg trodde jeg var en mann.
Jeg hadde et liv.
Folk kalte meg Kane.
Og nå vet jeg ikke helt.
Om jeg ikke var Kane, hva var jeg da?
Var jeg deg?
Var du meg?
Huden min beveger seg...
...som væske.
Sinnet mitt er...
...koblet fra.
Jeg orker det ikke.
Jeg orker det ikke. Jeg orker det ikke.
Har du sett en fosforgranat eksplodere?
De lyser sterkt.
Skjerm for øynene.
Om du kommer ut, finn Lena.
Det skal jeg.
Nei.
Fem, fire...
...tre, to...
Nei.
Nei, nei.
Nei.
Det er siste fase.
Forsvunnet i kaoset.
Uutgrunnelig sinn...
...og nå, en ledestjerne.
Nå, en sjø.
Dr. Ventress?
Lena.
Vi snakket.
Hva var det vi sa?
At jeg måtte vite hva som var i fyrtårnet.
Det øyeblikket er forbi.
Det er i meg nå.
Hva er... i deg?
Det er ikke som oss.
Det er ulikt oss.
Jeg vet ikke hva det vil.
Eller om det vil.
Men det vil vokse...
...til det omslutter alt.
Våre kropper og sinn blir fragmentert til sine minste deler,
til ikke en eneste del er igjen.
Tilintetgjørelse.
Så det var utenomjordisk.
Kan du beskrive dets form?
Nei.
Var det karbonbasert, eller...?
Jeg vet ikke.
Hva ville det?
Jeg tror ikke det ville noe.
Men det... Det angrep deg.
Det speilet meg.
Jeg angrep det.
Jeg vet ikke om det visste at jeg var der.
Det kom hit av en grunn.
Det muterte omgivelsene våre. Det ødela alt.
Det ødela ikke. Det endret alt.
Det lagde noe nytt.
Lagde hva da?
Jeg vet ikke.
Et lag nådde fyrtårnet for noen timer siden.
Alt er aske.
Om det du møtte var i live...
...så er det nå dødt.
Kan dere nå fortelle meg hva som skjedde med mannen min?
Da Skinnet forsvant,
stabiliserte blodtrykket hans seg, og pulsen hans økte.
Noen timer senere var han ikke bare våken, men klar.
Han er fortsatt på isolasjon.
Det er jeg også.
Du er ikke Kane...
...er du vel?
Jeg tror ikke det.
Er du Lena?