Ce-ai mâncat? Ai avut rații pentru două săptămâni.
Ai fost înăuntru aproape patru luni.
Nu-mi amintesc să fi mâncat.
Cât timp crezi că ai fost acolo?
Zile întregi.
Poate săptămâni.
Ce s-a întâmplat cu Josie Radek?
- Nu știu. - Dar Sheppard?
Thoresen?
Au murit.
Ventress?
Nu știu.
Dar ce știi?
Asta e o celulă.
Asemenea tuturor celulelor, se naște dintr-o altă celulă.
Extrapolând, toate celulele s-au născut dintr-o singură celulă.
Un singur organism, singur pe planeta Pământ,
poate singur în tot universul.
Acum patru miliarde de ani,
unul a devenit doi, doi au devenit patru.
Apoi 8, 16, 32...
Ritmul diviziunii,
care devine structura tuturor microbilor,
firelor de iarbă, creaturilor marine sau de uscat
și oamenilor.
Structura tuturor ființelor vii
și a tot ce moare.
Ca studenți la Medicină, ca doctori ai viitorului,
acesta e rolul vostru.
Celula la care vă uitați acum e de la o tumoare.
Pacienta are aproximativ 30 de ani, celula e din cervix.
Pe parcursul semestrului următor
vom studia îndeaproape celule canceroase in vitro
și vom discuta despre activitatea autofagă.
- Dnă profesoară... - Bună, Katie!
Am citit aseară lucrarea lui John Sulston.
Tot am impresia că nu lucrez suficient de mult.
Sunt în urma altor studenți.
- Lor li se pare totul mai ușor. - Nu-i adevărat, nu ești în urmă.
Lena!
Dan.
Te-am căutat la prânz, dar nu ești niciodată pe aici.
Am încercat să recuperez cu cartea.
Doar muncă, fără joacă... Nu e sănătos.
Am vrut să te întreb dacă ai planuri pentru sâmbătă.
Eu și Sarah avem câțiva invitați.
O petrecere în grădină, dacă e vreme bună.
Am alte planuri.
Cred că o să fie foarte plăcut.
Mulțumesc, Dan, dar vreau să zugrăvesc dormitorul nos...
Dormitorul.
A trecut un an, Lena.
Ai voie să vii la un grătar.
Nu e o trădare sau o jignire la adresa amintirii lui.
O să zugrăvesc dormitorul.
Dumnezeule!
Doamne...
Am crezut că ai murit.
Kane?
Nu a știut nimeni nimic de unitatea ta. Am luat legătura cu toți.
Cu cine am putut.
Partenerii celorlalți au știut exact cât am știut și eu.
A fost sub acoperire?
Probabil.
Cum adică probabil?
Da, bine, a fost sub acoperire. Așa cred.
Tot în Pakistan?
Nu știu unde a fost sau...
Ce a fost.
Cum e posibil?
Era... Era cald?
Era zăpadă?
Oamenii vorbeau portugheză, swahili, paștu?
De cât timp te-ai întors?
Nu știu.
Cum te-ai întors? La ce bază ai venit?
Nu știu.
Și restul unității? S-au întors cu tine?
Trebuie să-mi poți spune ceva.
Ai dispărut de pe fața Pământului timp de 12 luni.
Merit o explicație mai bună decât niciuna.
Are vreo importanță?
Kane...
Cum ai ajuns acasă?
Eram afară.
În fața casei?
Nu.
Nu, în fața camerei.
Camera cu patul.
Ușa era deschisă și...
Te-am văzut.
Te-am recunoscut.
Chipul tău...
Nu mă simt prea bine.
Nu-ți pierde cunoștința, sunt aici.
Bărbat, 31 de ani, hemoragie, convulsii.
Nu-ți pierde cunoștința. Te iubesc.
Dragul meu, uită-te la mine.
Nu puteți face nimic?
Ați cerut escortă polițienească?
Ușor!
Ieșiți!
Coborâți!
- Jos! - Nu trageți!
Afară! Mișcă!
Afară, afară!
Ce se întâmplă?
Ce faceți? Nu-l puteți muta!
Dați-i drumul!
ZONA X
Cred că te simți groaznic.
Ești mahmură după sedativul pe care ți l-au administrat.
Hai, stai jos. Cine ești?
Numele meu e dr. Ventress.
Sunt psiholog.
De ce discut cu un psiholog?
Sunt într-o clinică de psihiatrie?
- Nu. - Atunci? Unde sunt?
Unde e soțul meu?
Ai fost în armată timp de șapte ani.
Sunt profesoară la John Hopkins.
Vreau să știu ce dracu' caut aici.
Studiezi ciclul de viață programat genetic al unei celule.
Unde e soțul meu?
Da, aș vrea să vorbim despre sergentul Kane.
Când s-a întors acasă?
- Vreau să vorbesc cu un avocat. - Nu e posibil.
Ți-a explicat cum s-a întors?
Nu.
Te-a contactat în vreun fel cât a lipsit?
Nu.
Ce ți-a spus despre misiunea lui când s-a întors?
- Nimic. - Dar înainte să plece?
A spus unde se duce și ce face?
N-a spus nimic, iar eu n-am întrebat.
Dar i-ai cerut în mod regulat informații superiorului său.
Până acum șase luni, apoi ai încetat.
De ce? Ai crezut că e mort?
Că e timpul să-ți vezi de viața ta?
Nu e ușor să-ți vezi de viața ta.
N-am făcut-o.
Nu mai răspund la nicio întrebare. Acum e rândul tău.
Soțul tău e aici.
E extrem de bolnav.
Ce are?
Insuficiență a mai multor organe.
Hemoragii interne puternice.
Probabil că a fost expus unei radiații sau vreunui virus.
Trebuie să-mi spui unde a fost și ce a făcut.
L-aș putea ajuta.
Un eveniment religios.
Un eveniment extraterestru.
O dimensiune superioară.
Avem multe teorii.
Dar puține date.
Totul a început acum trei ani.
Rezervația Blackwater a raportat că un far e înconjurat
de ceva intitulat de ei „licărire”.
Unul dintre pădurari s-a dus să cerceteze.
Nu s-a mai întors.
Evenimentul a fost secretizat.
De atunci, ne-am apropiat pe uscat, pe mare,
am trimis drone, animale, echipe de oameni.
Nimic nu se întoarce.
Iar limitele sale cresc, se extind.
Până acum a ajuns în mlaștinile populate răzleț,
pe care le-am evacuat sub pretextul unei deversări chimice,
dar nu o să mai dureze mult.
Peste câteva luni, zona se va extinde până unde suntem noi acum.
Apoi va cuprinde orașe,
state și așa mai departe.
Ai spus că nimic nu se întoarce.
Dar ceva s-a întors.
Da.
E pe moarte.
Da.
Trebuie să stabilim ce să facem cu tine.
Nu mă lăsați să mă duc acasă?
Asta vrei? Să te duci acasă?
Nu.
Vreau să fiu cu el.
Nu vorbești cu mine.
Iartă-mă.
M-am pierdut în gânduri.
Te gândești la următoarea misiune?
Nu.
Mă uitam la lună.
E întotdeauna ciudat s-o vezi așa, ziua.
De parcă Dumnezeu a făcut o greșeală. A lăsat lumina aprinsă pe hol.
Dumnezeu nu a făcut greșeli.
Asta e cheia noțiunii de zeu.
Sunt sigură că mai greșește.
Știi că te ascultă, nu?
Dacă iei o celulă
și ocolești limita Hayflick, poți împiedica îmbătrânirea.
Voiam să spun același lucru.
Înseamnă că celula nu îmbătrânește, devine nemuritoare.
Continuă să se dividă, nu moare.
Considerăm îmbătrânirea un proces natural, dar e o eroare a genelor.
Mă excit când îmi vorbești de sus. E foarte sexy.
Fără ea, aș putea arăta așa veșnic.
Bine. Asta ar putea fi o greșeală.
Nu mi-ai spus unde te duci de data asta.
Știu că e ceva ciudat la misiunea asta.
De ce?
Tăcerea din jurul ei e mai puternică decât de obicei.
Încerc să obțin un indiciu.
Deci...
Vom fi în aceeași emisferă.
Ce-mi spune asta?
Îți spune că, dacă ieși afară și te uiți pe cer,
vom vedea aceleași stele.
- Băga-mi-aș picioarele! - Ce e?
- Glumești? - Ce e?
Crezi că asta fac în lipsa ta?
Poftim?
Crezi că stau în grădină, tânjind, uitându-mă la cer?
Mai taci!
Mă gândesc că dragul meu Kane
se uită la aceeași semilună.
Încetează!
Prietenul meu celest îndepărtat...
Nu!
... te rog, ai grijă de soldatul meu curajos.
Iisuse! Știi ceva? Îi jignești nu doar pe foștii tăi camarazi din armată,
dar și pe președinte.
Ai uitat de drapel.
O să ajung și la steagul ăla nenorocit.
Eroul meu!
- Să ți-o trag! - Bine.
E singură. Crezi că ar trebui să ne împrietenim?
- Evident, ar trebui s-o faci. - Da, o s-o fac.
Bună! Bună!
- Te deranjez? - Nu, deloc.
Super!
Pari mereu să stai singură.
Probabil că te simți ciudat.
Da, oarecum.
Nu ai de ce, serios.
Oamenii de aici se culcă în poziție fetală și gânguresc.
E ciudat.
- Eu sunt Anya. - Lena.
- Îmi pare bine. - Și mie.
Vino să-mi cunoști echipa.
Hai să-ți faci prieteni.
Doamnelor, ea e Lena.
- Bună! Îmi pare bine. - Și mie.
Ele sunt Cassie Sheppard și Josie Radek.
- Bună! Îmi pare bine. - Bună!
Vrei să iei loc?
Mulțumesc.
- Prima zi la Southern Reach. - Da.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Sunteți aici de mult timp?
Da, de la început. Eu sunt geomorfolog.
Testez câmpul magnetic din jurul granițelor,
dar e ca și cum aș testa un uragan cu confetti.
Eu sunt aici de zece luni.
Zece luni!
Sunt medic pe ambulanță, din Chicago.
Am încercat să intru într-o ONG, dar cererea mea a fost marcată,
așa că m-a contactat Southern Reach.
Doar două luni.
Sunt fizician. Am venit direct de la Cambridge, după doctorat.
E foarte inteligentă.
Povestea ta care e, Lena?
Sunt de la John Hopkins, biolog.
- Poftim... - Biolog?
- Ți-am spus că e inteligentă. - Poftim?
Am pariat pe profesiunea ta, iar Josie a spus că ești biolog.
- Eu am zis că ești polițistă. - Eu am crezut că ești singură.
Iisuse! Trebuie să te dai la toată lumea, mereu?
În condițiile date, cred că am voie să dau cu zarul de câteva ori.
Care condiții?
Oricât de nebunesc ar părea...
Oricât de nebunesc ar fi...
Mergem în acea direcție.
- Vă duceți în Licărire? - Peste șase zile.
- Voi trei? - Patru.
Ventress.
Dr. Ventress?
Liderul echipei.
- Numai femei. - Cercetători.
Echipele anterioare au fost mai mult militare, așa că...
Da.
Ce credeți că s-a întâmplat cu ei?
Există două teorii cu privire la ce s-a întâmplat în Licărire.
Unu, ceva îi omoară.
Doi, înnebunesc și se omoară între ei.
A fost un militar care a scăpat.
Da. Un sergent.
Dar ați auzit în ce stare era.
Kane...
Știu de ce ai intrat acolo.
Îmi pare rău.
Și știu ce trebuie să fac.
Nu le-ai spus despre legătura ta cu sergentul Kane?
M-am gândit că ar complica lucrurile.
Cum...
Cum le-ar complica?
Tu de ce intri în Licărire?
Scopul misiunii e să atingem presupusa sursă, farul,
să intrăm, să înregistrăm date și să ne întoarcem.
Dar nu cred că ăsta e scopul misiunii tale.
Nu.
Urmăresc acest fenomen de ceva vreme.
Eu fac profilul voluntarilor,
aleg echipele.
Ei intră, eu mă uit.
Văd cum crește și se apropie.
Cât timp poți face asta?
Dar vrei să știi ce e înăuntru?
Da, vreau.
Și eu.
Asta e complicația.
Vrei să vii cu noi.
Nu pot face nimic pentru el aici.
Soldat-cercetător. Poți lupta.
Poți studia.
Îl poți salva.
Ai cerut să te alături misiunii.
Știai că toate celelalte misiuni au dat greș
și singurul supraviețuitor abia mai supraviețuiește.
A fost o alegere curajoasă.
Îi datoram asta.
Încerc să înțeleg ce te-a motivat.
Îi eram datoare.
Așa că am intrat.
LICĂRIREA
Apoi primim mâncare adevărată.
Spaghete.
Radek are biscuiți vegetali. Porumb... Nu e rău.
Te-ai trezit, în sfârșit!
Lăsați-mă o secundă, sunt dezorientată.
Nu ești singura.
Nu-ți amintești să fi instalat tabăra, nu?
Nu-mi amintesc nimic, după ce am ajuns la lizieră.
Niciuna nu-și amintește.
Am făcut inventarul hranei.
După consum, se pare că suntem aici de cel puțin 3-4 zile.
E imposibil.
Asta am spus și eu.
Am verificat comunicațiile și echipamentul GPS.
Pornesc fără probleme, iar camera funcționează,
dar orice emite un semnal în afara Licăririi e defect.
Deși probabil că avem vreo 20 de sateliți deasupra noastră.
Și... uitați-vă aici.
Deci nu avem busolă, comunicații, coordonate
sau puncte de orientare.
Știm că suntem în rezervație.
Mergem spre sud, ajungem la ocean, apoi urmăm țărmul până la zid. Bine?
- De unde știm care e sudul? - Haide, știi asta.
Îndrepți limba orelor spre soare.
Înjumătățești distanța dintre limba orelor și 12 și rezultă sudul.
Bine. Ne-am orientat.
Doar nu ne așteptam ca echipamentul de comunicare să funcționeze, nu?
Timp de trei ani au fost expediții
și au fost trei ani de tăcere radio.
Hai să strângem și să mergem!
Am pierdut deja mare parte din zi.
Mă duc să verific, poate ieșim din mlaștina asta.
Bine.
Hai să vedem coliba.
Se pare că cineva o să țină o nuntă.
Astea sunt foarte ciudate.
De ce?
Sunt diferite.
Dacă te uiți la ele, n-ai zice că sunt din aceeași specie.
Dar cresc din aceeași structură,
trebuie să fie aceeași specie.
E aceeași plantă.
Parcă sunt blocate într-o mutație continuă.
O patologie?
Da...
Dacă ai vedea asta la oameni, sigur ai numi-o patologie.
La fix!
Sheppard.
Un mijloc de transport.
E ceva interesant acolo?
Nu, e abandonată de mult, poate chiar dinainte de...
Radek?
Radek!
Mi-a apucat geanta!
Radek!
Mi-a apucat ceva geanta!
Nu!
Mi-a apucat geanta!
- Ajută-mă cu ea! - Ce s-a întâmplat?
Apucă-mă de umăr!
Ia-o ! Haide!
Am prins-o!
O ții?
E-n regulă.
Bine.
Hai să te așezi. Ajută-mă cu geanta ei.
Gata, respiră.
E-n regulă, ești teafără.
- Ce naiba s-a întâmplat? - E ceva în apă.
Ridică-te! Haide!
- Rahat! - Dați-vă înapoi!
Sheppard! Sheppard, ai grijă!
Rahat!
E exact la fel ca și florile.
Uitați-vă la dinți.
Rânduri concentrice.
E aici ceva care face valuri în baza de gene.
Rechinii au asemenea dinți, nu?
Crezi că e o încrucișare?
Nu poți încrucișa specii diferite.
Lena, e tot mai greu.
Mutațiile au fost subtile la început.
Dar tot mai extreme pe măsură ce ne apropiam de far.
Corupții ale formei.
Dubluri ale formei.
Dubluri?
Ecouri.
E posibil ca toate astea să fi fost halucinații?
M-am întrebat același lucru.
Dar erau văzute de noi toate.
Era ca un vis.
Ca un coșmar.
Nu întotdeauna.
Uneori, era frumos.
Te doare?
E doar o vânătaie.
Probabil de la aligator.
Da.
Unde ai învățat să tragi?
Am fost în armată înainte să devin cercetător.
La pușcași?
Armata terestră, șapte ani.
A trecut o veșnicie de atunci.
Da.
Toate celelalte vieți par să fi fost cu o veșnicie în urmă.
Eram copii, am fost măritată.
Pe care îl porți la gât? Soțul, copilul?
Soțul.
Și el a fost în armată. Așa...
Așa ne-am cunoscut.
A fost în armată? A renunțat?
Ucis în acțiune.
Îmi pare rău.
Trebuia să fi fost ceva.
Cum adică?
Ca să te oferi voluntar aici.
Nu faci asta dacă viața ta e într-o armonie perfectă.
Toate am venit din cauza unor probleme.
Anya nu bea,
deci a fost dependentă.
Josie poartă mâneci lungi
pentru că nu vrea să-i vezi cicatricele.
A încercat să se sinucidă?
Nu, dimpotrivă, a încercat să se simtă vie.
Ventress?
Da. Din câte se știe,
nu are prieteni, familie, partener, copii.
Nu a făcut niciun compromis.
Tu?
Și eu am pierdut pe cineva.
Dar nu un soț.
O fiică. Leucemie.
Îmi pare rău.
Într-un fel, sunt două pierderi.
Frumoasa mea fiică
și persoana care am fost cândva.
Am găsit ceva.
FORTUL AMAYA
Aici era sediul Southern Reach.
Înainte să fie înghițit de Licărire.
Alte mutații.
Sunt peste tot.
Maligne.
Ca niște tumori.
Asta e fosta cantină?
Da.
O să rămânem aici. Haide!
Sunt paturi și bagaje. Credeți că sunt oameni aici?
Au fost.
Da, mai curând la trecut.
Fir-ar!
Rahat!
E grea, nu o pot căra.
PEYTON - MAYER - KANE - SHELLEY
Lena, ce-ai găsit?
Fiți atente aici...
„Peyton, Mayer...
Kane, Shelley.”
Sunt soldații din ultima expediție.
Se pare că au folosit camera asta ca bază de operațiuni.
De ce sunt unele nume tăiate?
Hai să nu ne pripim.
- Poate că ar trebui s-o facem. - Da.
- Aici e planul bazei, nu? - Da.
Aici e cantina.
- Asta e clădirea în care suntem noi? - Da.
Și cred că orele de lângă nume sunt timpul pentru pază.
Dacă ei au păzit perimetrul, s-o facem și noi.
- Am înțeles. - Da.
Cred că asta o să ne spună ceva.
„Pentru cei care vor veni.”
Cred că se referă la noi.
Un card de memorie.
Ar trebui să-l putem folosi.
Funcționează.
E bine?
- Bine? - Bine.
Bine.
Bine, bine.
- Bine. - Da.
Bine.
Bine. Rahat!
Ce face?
Stai, stai!
Ține-l! Ține-l bine!
Acolo.
Știm ce s-a întâmplat cu ultimul grup. Au înnebunit.
În omul ăla era ceva viu.
- Nu, era o umbră. - Poftim?
Am fost medic pe ambulanță timp de zece ani.
Am adunat rămășițe de pe marginea drumului.
Vezi multe ciudățenii. Era o umbră.
- I se mișcau intestinele. - Nu, era în șoc, Radek.
- Aia e o reacție la șoc. - Mai uită-te o dată.
Nu, nu mă mai uit o dată!
Alea nu erau intestine.
- Era un vierme sau... - Uită-te tu, Sheppard!
Unde te duci?
- Unde s-a dus? - În față.
Ce e?
Nu știu.
- Nu vreau să stau aici la noapte. - Nu avem de ales.
- Te rog. - Haide!
E prea târziu ca să mergem mai departe.
Hai, să mergem afară.
Frumos din partea ta.
De ce nu ești aici?
Trebuie să plec cu o zi mai devreme.
Poftim?
Adică azi?
- Acum. - Rahat!
Dar plănuiserăm întreaga zi.
- Urma să mergem la țară... - Nu pot.
- Nu putem. - Poți măcar să...
Acum, adică în clipa asta.
Da.
Ce e?
Eu chiar...
te iubesc,
Lena.
Și eu te iubesc.
Misterul se dezvăluie?
Se dezvăluie ceva.
Cred că te descurci.
Josie se odihnește.
Da.
Cu ajutorul unui mic sedativ.
Dar tu? Ai dormit?
Puțin.
Sunt cel puțin la fel de speriată ca și Josie.
Doar că mă ascund mai bine.
Ar trebui să o văd pe Ventress.
Da.
De ce nu dormi? Trebuie să mă schimbi abia la trei.
Nu mai dorm în noaptea asta.
Bine.
Vino să vezi asta.
Aici suntem noi,
iar farul e aici.
Spre sud-vest e Ville Perdue.
O comunitate mică, pe care am evacuat-o acum doi ani.
Cred că ar trebui să mergem acolo mâine,
iar în dimineața următoare pornim spre coastă.
Bine.
Te simți bine?
Voiam să spun că...
Atunci când n-ai spus echipei despre legătura ta cu Kane...
Nu mi s-a părut o idee bună.
Dar după ce am văzut filmarea...
Da.
Nu sunt sigură cum ar fi reacționat față de tine.
De ce s-a oferit soțul meu voluntar pentru o misiune sinucigașă?
Asta crezi că facem?
Ne sinucidem?
Probabil că l-ai studiat, l-ai evaluat.
Trebuie să fi spus el ceva.
Mă întrebi ca psiholog.
Da.
Atunci, ca psiholog,
aș spune că încurci sinuciderea cu autodistrugerea.
Aproape niciunul dintre noi nu se sinucide,
dar aproape toți ne autodistrugem.
Într-un fel, într-o parte a vieții.
Bem sau fumăm.
Destabilizăm o slujbă bună.
Sau o căsnicie fericită.
Acestea nu sunt decizii, sunt...
Sunt impulsuri.
De fapt, cred că tu poți explica asta mai bine decât mine.
Ce înseamnă asta?
Ești biolog.
Nu e autodistrugerea în ADN-ul nostru?
Programată în fiecare celulă?
Ce-a fost asta?
Nu știu.
Josie, trezește-te!
Hai, Josie, trezește-te! Se întâmplă ceva.
- Vezi ceva? - Nu.
- Ce s-a întâmplat? - Am auzit un zgomot.
Ce?
A intrat ceva prin gard.
- Prin gard? - E deschis ca un fermoar.
- Nu văd nimic. - Da, nici eu.
- Sheppard! - Doamne!
Sheppard!
- Pe mă-sa! - Ce s-a întâmplat?
Sheppard era lângă mine, dar a înhățat-o ceva.
Băga-mi-aș...
- Sheppard! - Rahat!
Rahat!
Sheppard!
Trebuie să ne întoarcem.
- Ne întoarcem acum! - Are dreptate.
- Cum așa? - Am fost atacate de două ori.
Am pierdut un om.
Membrii echipei anterioare au înnebunit și s-au măcelărit.
Are cât se poate de multă dreptate.
Încă nu am ajuns la far.
Tot nu înțelegem cauza sau natura Licăririi.
Avem date, observații, fotografii. Ea are niște imagini incredibile.
Toate fac fenomenul și mai inexplicabil.
O să ajung la far
și pot să mă duc și singură.
Voi trebuie doar să decideți dacă veniți cu mine sau nu.
Parcă nici nu a observat că Sheppard a murit.
E nebună.
E o babă nebună.
Îți mulțumim pentru sprijin, Lena.
- Nu știam că sunt mai multe tabere. - Da.
Da, sunt mai multe tabere.
Atunci, sunt de acord cu voi. Ar trebui să ne întoarcem.
Bine, excelent! Poftim!
- Noi trei putem să... - Stai puțin!
Da, ar trebui să ne întoarcem.
Dar ne-a luat șase zile să ajungem aici.
Iar țărmul e la două zile distanță.
Și, așa cum a spus Sheppard,
când ajungem pe țărm, îl urmăm până la zidul perimetrului.
Vrei să spui că ieșim intrând mai adânc?
- Da, dacă vrei. - Dacă vreau?
Nu, nu vreau!
Nu ne păcălești, ca să mergem la far, nu?
Nu e vorba despre far aici.
Cred că pe țărm e cea mai bună cale de ieșire.
Bine?
Le-ai mințit.
Nu știam ce înseamnă să ne întoarcem.
De ce ar fi fost mai sigur decât să mergem înainte.
Nu știai, dar ai luat decizia de a continua.
Ventress a luat decizia.
Ventress avea cancer, nu s-ar mai fi întors oricum.
Știai că e bolnavă.
Am bănuit.
Și ai vrut să continui.
Da. Așa e.
Poate că e încă în viață.
Puțin probabil.
Trebuie să știm. Du-te!
Bine. Vin cu tine.
Mă duc singură.
Ai găsit-o?
Da.
E moartă.
Te simți bine?
Da. Dar lasă-mă dracului în pace!
Instalăm tabăra aici peste noapte.
Mai sunt două ore de mers până pe coastă.
Așa au crescut.
Nu are nicio logică.
Ba cred că da.
La început am crezut că undele radio sunt blocate de Licărire
și de asta nimeni din interior nu putea comunica cu baza,
dar undele de lumină nu sunt blocate, ci refractate. Și...
La fel și undele radio.
Semnalele nu dispar.
Sunt amestecate.
Frunza aia din mâna ta...
Știi ce-ai obține dacă i-ai cerceta ADN-ul?
- Ce? - Gene umane Hox.
Hox? Ce înseamnă asta?
Sunt genele care definesc planul trupului, structura fizică.
Iar plantele au planul trupului uman.
Brațe atașate de umeri.
Picioare de șolduri.
E imposibil.
Exact asta se întâmplă.
Licărirea e o prismă, dar refractează totul.
Nu doar lumina și undele radio.
ADN-ul animal, ADN-ul plantelor...
Tot ADN-ul.
Cum adică tot ADN-ul?
Se referă la ADN-ul nostru.
Se referă la noi.
Bine. Cred că ăsta e dormitorul.
Să blocăm ușile și geamurile.
Asta a fost o greșeală.
Bine.
Stai mai mult timp departe de soțul tău decât cu el.
Nu poți vorbi cu el despre muncă, el nu vorbește cu tine despre munca lui.
Și există între noi o conexiune fizică și intelectuală evidentă.
Am acoperit toate aspectele?
- Ai uitat de soția ta. - Îmi iubesc soția.
Ea nu are nicio vină aici.
Haide, Lena!
Care e problema, de fapt?
Crezi că i s-a întâmplat ceva?
Sau crezi că el știe.
Asta e, nu-i așa?
Crezi că a aflat despre aventura noastră.
A aflat?
Da.
Ar trebui să pleci.
- Nu, Lena, eu... - Dan.
Nu mă interesează să vorbim sau să te ascult.
Îmbracă-te și pleacă.
Știi că nu pe mine mă urăști, ci pe tine.
Nu, Dan, te urăsc și pe tine.
Nu o să se mai întâmple niciodată.
Mincinoaso!
- Ce s-a întâmplat? - Nu.
Nu tu pui întrebarea asta! Tu răspunzi!
Frate. Iubit.
Soț.
De ce nu ne-ai spus?
Tu știai.
Evident.
Tu știai?
Bine.
Există două teorii privind problemele din Licărire.
Una e că ceva de aici i-a ucis.
A doua, că au înnebunit și s-au omorât între ei.
Josie era să fie omorâtă de un aligator,
Cass a fost omorâtă de un urs.
Da, prima teorie se potrivește.
Dar...
N-am văzut niciun urs.
Nici Josie nu l-a văzut.
Singurele care au văzut un urs au fost Lena și Ventress.
Așa că nimic nu se confirmă.
Totul se bazează pe cuvântul lor.
Totul se bazează pe cuvântul Lenei.
Și acum știm...
Acum știm...
Știm că Lena e o mincinoasă.
Taci în pizda mă-tii!
Lena, ești o mincinoasă.
Tu ai omorât-o pe Cass?
Ți-ai pierdut mințile?
Sau crezi că eu am înnebunit și acum o să ne tăiem gâtul?
Asta e a doua teorie.
Doamne...
Când mă uit la mâinile mele,
la amprentele mele...
Le văd mișcându-se.
Nu pot...
Dacă îți dau drumul,
iar tu mă legi de un scaun și mă tai,
o să se miște și intestinele mele ca amprentele?
Dar... nu eu sunt cea legată de un scaun.
Tu ești.
Ajutor!
Cass?
Ai spus că e moartă.
Cass! Vin acum!
Cass, tu ești?
Ajutor!
Nu reacționa.
Ajutor!
Nu! Nu!
Ce faci?
- Plec. - Acum?
- Nici nu s-a luminat. - Nu am timp să aștept.
Ne dezintegrăm.
Trupul la fel de repede ca și mintea. Nu simți?
E ca un început de demență.
Dacă nu ajung la far curând,
persoana care a început călătoria asta nu va fi cea care o va încheia.
Vreau să fiu cea care îi pune capăt.
Ar trebui să mergem, Josie.
Cât timp a stat soțul tău în Licărire?
E greu de spus exact.
Teoretic, maxim un an.
E prea mult ca să stai aici și să rămâi intact.
Nu sunt sigură că era intact.
Am dreptate cu privire la refractare, nu?
Da.
Mi-am analizat sângele aseară.
E... în mine.
O să fie în noi toți.
A fost atât de ciudat să aud vocea lui Sheppard din gura acelei creaturi.
Cred că, în timp ce murea, o parte a minții ei a devenit...
parte a creaturii care o ucidea.
Imaginează-ți că mori speriat, suferind,
iar asta e singura parte din tine care supraviețuiește.
Nu mi-ar plăcea asta deloc. Ventress vrea s-o confrunte.
Tu vrei să lupți cu ea.
Dar cred că eu nu vreau nici una, nici alta.
Josie... Josie!
Josie!
Una câte una, au dispărut toate, mai puțin tu.
Cum explici asta?
E nevoie să explic?
Da, trebuie.
Eu trebuia să mă întorc.
Nu cred că era cazul vreuneia dintre ele.
FARUL
Am crezut că sunt om.
Am avut o viață.
Oamenii îmi spuneau „Kane”.
Iar acum nu sunt așa de sigur.
Dacă n-am fost Kane, ce am fost?
Am fost tu?
Tu ai fost eu?
Carnea mea se mișcă
asemenea unui lichid.
Mintea mea...
umblă slobodă.
Nu mai suport.
Ai văzut cum explodează o grenadă cu fosfor?
Sunt strălucitoare.
Acoperă-ți ochii.
Dacă scapi vreodată de aici, s-o cauți pe Lena.
Așa voi face.
Nu.
Cinci, patru, trei, doi...
Nu.
Nu, nu!
Nu.
E ultima etapă.
Dispărută în devastare.
O minte greu de cuprins.
Iar acum un semnal.
Acum marea.
Dr. Ventress?
Lena...
Am vorbit.
Ce ne-am spus?
Că trebuie să știu ce e în interiorul farului.
Momentul a trecut.
Acum e în mine.
Ce e în tine?
Nu e ca noi.
E deosebit de noi.
Nu știu ce vrea.
Sau dacă vrea ceva.
Dar va crește
până când va cuprinde totul.
Trupurile și mințile noastre vor fi rupte în cele mai mărunte părți ale lor,
până când nu va mai rămâne nicio parte.
Anihilare.
Era de natură extraterestră.
Îi poți descrie forma?
Nu.
Era pe bază de carbon sau...
Nu știu.
Ce voia?
Nu cred că voia ceva.
Dar... te-a atacat.
M-a oglindit.
Eu l-am atacat.
Cred că nici nu știa că sunt acolo.
A venit aici cu un motiv anume.
Producea mutații în mediu, distrugea totul.
Nu distrugea. Schimba totul.
Crea ceva nou.
Ce crea?
Nu știu.
O echipă a ajuns la far acum câteva ore.
Totul e cenușă.
Dacă ceea ce ai întâlnit tu era viu,
se pare că acum e mort.
Acum îmi spui ce s-a întâmplat cu soțul meu?
Când Licărul a dispărut,
tensiunea lui s-a stabilizat și pulsul a început să crească.
Câteva ore mai târziu, nu era doar treaz, ci și lucid.
Evident, e încă izolat.
La fel și eu.
Tu nu ești Kane...
Nu-i așa?
Nu cred.
Tu ești Lena?