Šta ste jele?
Imale ste hrane za 2 nedelje. Bile ste unutra skoro 4 meseca.
Ne sećam se da smo jele.
Šta ste mislile koliko dugo ste bile unutra?
Danima. Možda nedeljama.
Šta se desilo Džozi Radek?
Ne znam. -A Šepardovoj? Torensenovoj?
Mrtve. -Ventresova?
Ne znam.
Šta onda znate?
UNIŠTENJE
Preveo: Bambula
Ovo je ćelija. Kao sve ćelije, nastala je od postojeće ćelije.
I po analogiji, sve ćelije su nastale od jedne ćelije.
Jedan organizam sam na planeti Zemlji, možda sam u univerzumu.
Pre oko 4 milijarde godina, od jedne su nastale dve, od dve četiri.
Onda 8, 16, 32. Tempo deljivog para
postao je struktura svakog mikroba,
vlati trave, morskog stvorenja, kopnenog stvorenja i čoveka.
Struktura svega živog i svega što umire.
Kao studenti medicine, kao doktori sutrašnjice, tu vi uskačete.
Ćelija koju posmatramo je od tumora.
Ženski pacijent, rane tridesete, uzeta iz grlića materice.
Tokom sledećeg semestra,
izbliza ćemo proučavati kancerogene ćelije in vitro
i razgovaraćemo o autofagiji. -Profesorka? -Ćao, Kejti.
Čitala sam rad Džona Salstona sinoć.
Još imam osećaj da dovoljno marljivo ne radim. Zaostajem za ostalim studentima.
Sve lakše pronađu. -Nije tako. U redu? -Lina!
Den. -Tražio sam te na ručku, ali izgleda da nikad nisi tamo.
Završavam neki rad. -Nije zdravo samo raditi.
Hteo sam da pitam.
Imaš li planove za subotu? Nekoliko ljudi će doći kod Sare i mene.
Baštenska zabava dok je vreme lepo.
Zapravo, imam planove. -Mislim da će biti veoma zabavno.
Hvala, Den, cenim to, ali krečiću našu spavaću...
Spavaću sobu.
Prošlo je godinu dana, Lina.
Dozvoljeno ti je da dođeš na roštilj. To nije izdaja
ili vređanje sećanja na njega.
Krečiću spavaću sobu.
Bože.
Bože. Bože!
Bože. Mislila sam da si mrtav.
Zauvek.
Kejn?
Niko ništa nije znao o tvojoj jedinici. Sve sam kontaktirala.
Sve koje sam mogla. Ostali partneri su znali malo koliko i ja.
Je li to bila tajna operacija?
Možda. -Šta to znači, "možda"?
Dobro, da, to je bila tajna operacija. Mislim da jeste bila. -Opet Pakistan?
Ne znam gde je to bilo, ili...
šta je to bilo. -Kako je to moguće? Je li bilo toplo?
Je li bilo snega?
Da li su ljudi tamo govorili portugalski, svahili, ili paštu?
Pre koliko si se vratio? -Ne znam.
Kako si se vratio? U koju bazu si odleteo?
Ne znam. -A ostatak tvoje jedinice, je li se vratio s tobom?
Moraš biti u mogućnosti da mi kažeš nešto.
Nestao si s lica zemlje 12 meseci.
Zaslužujem bolje objašnjenje a ne nikakvo. -Da li je bitno?
Kejn...
Kako si došao kući?
Bio sam van.
Van kuće? -Ne.
Ne, bio sam van sobe.
Sobe s krevetom.
Vrata su bila otvorena, i...
Video sam tebe.
Prepoznao sam te.
Tvoje lice.
Ne osećam se dobro.
Ostani sa mnom, dušo. S tobom sam.
Muškarac, 31 godina, krvarenje, ima napad. -Ostani sa mnom, dušo. Volim te.
Dušo, pogledaj me. Možete li nešto uraditi?
Vi ste zvali policijsku pratnju?
Polako, polako!
Izlazite iz vozila, smesta! -Šta to radite?
Napolje! -Ne pucajte! -Napolje! Pokret!
Napolje, napolje! -O čemu je reč?
Šta to radite? Ne smete ga pomerati! -Pustite ga! Pustite ga!
Pustite ga!
OBLAST X
Mora da se osećate užasno. To je pospanost od sedativa koji vam je dat.
Hajde, sedite.
Ko ste vi?
Zovem se dr Ventres. Ja sam psihološkinja.
Zašto razgovaram s psihološkinjom?
Jesam li u psihijatrijskoj bolnici? -Ne. -Onda gde?
Gde sam? Gde mi je suprug?
Služili ste u vojsci 7 godina.
Ja sam profesorka na Džons Hopkinsu. Hoću da znam šta radim ovde.
Vaša oblast istraživanja je genetički programiran životni ciklus ćelije.
Gde mi je suprug? -Da, volela bih da razgovaramo o vodniku Kejnu.
Kad se vratio kući?
Hoću da vidim advokata. -Nećete moći da vidite advokata.
Je li objasnio kako se vratio?
Ne. -Da li vas je kontaktirao u bilo kom trenutku dok je bio odsutan?
Ne. -Šta vam je rekao o njegovoj misiji kad se vratio?
Ništa. -A pre nego što je otišao?
Da li je pomenuo kuda ide, šta će raditi?
On nikad ne govori, ja nikad ne pitam.
Ali redovno ste slali zahteve
za informacijama komandantu njegove jedinice.
Do pre 6 meseci, a onda ste prestali.
Zašto? Mislili ste da je mrtav? Bilo je vreme da krenete dalje?
Nije lako nastaviti dalje.
Nisam.
Završila sam s odgovaranjem na pitanja. Na vas je red.
Vaš suprug je ovde.
On je veoma bolestan. -U kom smislu? -Višestruko otkazivanje organa.
Masivno unutrašnje krvarenje. -Mora da je bio izložen nekakvoj radijaciji,
nekakvom virusu. Morate mi reći gde je bio, šta je radio.
Mogla bih mu pomoći.
Religiozni događaj. Vanzemaljski događaj.
Viša dimenzija. Imamo mnogo teorija,
nekoliko činjenica. Počelo je pre oko 3 godine.
Nacionalni park Blekvoter je prijavio da je svetionik okružilo
nešto što su nazvali "svetlucanje".
Jedan od nadzornika je otišao da istraži.
Nije se vratio. Događaj je proglašen tajnom.
Otad, prilazili smo kopnom, morem,
slali smo dronove, životinje, i timove ljudi. Ali ništa se nije vratilo.
A granica se povećava. Širi se.
Dosad, guta retko naseljeno močvarno područje,
koje smo evakuisali pod izgovorom izlivanja hemikalija,
ali to neće držati vodu još dugo.
Za nekoliko meseci, biće zahvaćeno i mesto gde smo sad.
A onda su na redu gradovi, države, i tako dalje.
Rekli ste da se ništa nije vratilo. Ali nešto jeste.
Da.
On umire.
Da.
Moramo se dogovoriti šta da radimo s vama.
Nećete me pustiti da idem kući?
To želite? Da odete kući?
Ne. Hoću da budem s njim.
Ne razgovaraš sa mnom.
Izvini.
Odlutao sam.
Razmišljaš o narednoj misiji?
Ne. Samo sam gledao u mesec.
Uvek je čudno videti ga takvog usred dana.
Kao da je Bog napravio grešku. Ostavio je upaljena svetla u hodniku.
Bog ne pravi greške. To je
nekako ključno u tome kad si Bog.
Sigurna sam da pravi greške. -Znaš da sluša sad, zar ne?
Uzmeš ćeliju, zaobiđeš Hejflik limit, možeš sprečiti starenje.
Hteo sam to isto reći.
To znači da ćelija ne stari, postaje besmrtna.
Nastavlja da se deli, ne umire.
Kažu da je starenje prirodni proces, ali je zapravo greška u našim genima.
Baš se napalim kad mi pametuješ. To je stvarno seksi.
Bez toga, mogla bih izgledati ovako zauvek. -Dobro.
To bi se moglo smatrati greškom.
Nisi mi rekao kuda ćeš ovog puta.
Znam da je nešto čudno u vezi s ovom misijom.
Zašto?
Tišina oko nje je glasnija nego inače.
Tražim trag ovde.
Dakle?
Bićemo na istoj hemisferi.
Šta mi to govori?
Da ako izađeš napolje i pogledaš gore,
gledaćemo u iste zvezde. -Sveca mu. -Šta je?
Šališ li se? -Šta je? -Misliš da to radim dok te nema?
Šta? -Misliš da sam u bašti, čeznem, gledam u nebo?
Začepi. U redu. -Da razmišljam da moj voljeni Kejn
gleda u isti mesec. -Prestani.
Moj udaljeni nebeski prijatelju... Ne. Ne.
Molim te čuvaj mog hrabrog vojnika. -Isuse. Znaš šta? Nemaš poštovanja,
ozbiljno, ne samo prema svojim bivšim saborcima,
već ni prema predsedniku. -Zaboravio si na zastavu.
Stižem i do proklete zastave. -Moj heroj.
Jebi se. -Dobro.
Sama je. Zar ne mislite da treba da se sprijateljimo?
Očito bi trebalo. -Važi, uradiću to.
Ćao.
Ćao. -Smetam li? -Ne, nipošto. -Dobro.
Stalno te viđam ovde samu.
Verovatno ti je čudno ili neugodno.
Donekle, valjda. -Nemoj. Stvarno, nemoj.
Ljudi ovde spavaju u položaju fetusa,
guguču. Strašno je, znaš.
Ja sam Anja. -Lina. -Drago mi je. -Takođe.
Zašto ne dođeš da upoznaš moju ekipu? Stekni prijateljice. Hajde.
Dame, upoznajte Linu. -Ćao. -Ćao. -Drago mi je. -Takođe.
To je Kejsi Šepard, i Džozi Radek. -Ćao. -Ćao. -Drago mi je.
Hoćeš li da sedneš? -Hvala.
Prvi dan u "Južnom dometu". -Da.
Hvala. -Nema na čemu. -Sve ste ovde dugo?
Da, od početka. Ja sam geomorfolog.
Testiram magnetna polja oko granice,
što je kao da koristiš konfete da testiraš uragan.
Ja sam ovde 10 meseci. -Deset meseci. -Bolničarka iz Čikaga.
Probala sam se pridružiti NVO, ali prijava mi je označena,
pa me je Južni domet dobio. -Samo 2 meseca. Ja sam fizičarka.
Došla sam pravo s post-doktorskih studija na Kembridžu.
Ona je veoma pametna.
Koja je tvoja priča, Lina? -Ja sam s Džons Hopkinsa, biologičarka.
Eto. -Biologičarka? -Rekla sam vam da je pametna. -Šta?
Kladile smo se za tvoje zanimanje
i Džozi je tipovala na biologičarku, naravno.
Ja sam tipovala da si bezbednjak. -A ja da nisi u vezi.
Isuse. Moraš li se svakom nabacivati, bez prestanka?
Jebeš ti to. Pod datim okolnostima,
mogu da okušam sreću još nekoliko puta. -Pod kojim okolnostima?
Da, ludo kao što se čini... -Ludo kao što i jeste.
Idemo tamo.
Idete u Svetlucanje. -Za šest dana.
Vas tri? -Četiri. Ventresova.
Dr Ventres? -Vođa tima. -Sve žene. -Naučnice.
Prethodni timovi su uglavnom bili vojni, stoga, da.
Šta mislite da im se desilo?
Postoje 2 teorije o tome šta je pošlo po zlu u Svetlucanju.
Prva, nešto ih ubije. Druga, polude i poubijaju se između sebe.
Jedan vojnik je uspeo da izađe. -Da. Vodnik.
Da, ali čule ste u kakvom stanju je bio.
Kejn...
Znam zašto si ušao...
Mnogo mi je žao.
A ja znam šta treba da uradim.
Niste im rekli za vašu vezu s vodnikom Kejnom?
Mislila sam da će to iskomplikovati stvari. -Šta?
Šta bi to iskomplikovalo?
Zašto vi idete u Svetlucanje?
Cilj misije je doći do navodnog izvora Svetlucanja,
svetionika, ući i prikupiti podatke, i vratiti se.
Ali mislim da to nije vaš cilj misije.
Ne.
Već neko vreme posmatram fenomen. Profilišem dobrovoljce.
Biram timove.
Oni uđu, ja gledam.
Gledam ga kako se približava.
Ne možeš to zauvek raditi.
Ali morate znati šta je unutra?
Da, moram.
I ja. -Znači to je komplikacija.
Hoćete da pođete s nama. -Ne mogu uraditi ništa za njega ovde.
Vojnik-naučnica. Umete da se borite.
Umete da učite.
Možete ga spasti.
Tražili ste da se pridružite misiji.
Znali ste da su sve ostale misije omanule
i da je jedini preživeli jedva preživljavao. To je bio hrabar izbor.
Dugovala sam mu.
Samo pokušavam da razumem šta vas je to nagnalo.
Dugovala sam mu...
pa sam ušla.
SVETLUCANJE
A onda dobijemo neke prave obroke.
Špagete. Evo Radekinih krekera od povrća.
Kukuruzni hleb. To nije toliko loše. -Konačno si budna.
Morate mi dati malo vremena. Malo sam dezorijentisana. -Kao i mi.
Ne sećaš se postavljanja kampa, je li?
Ne sećam se ničega nakon što smo došli do šume. -Ni mi.
I popisale smo zalihe hrane.
Na osnovu potrošene hrane, ovde smo barem 3 do 4 dana.
To nije moguće. -To sam i ja rekla.
Narode, proveravala sam svoj sistem veze i opremu za navigaciju.
Normalno se pokrenu, nema problema s elektronikom, i kamera radi,
ali sve što šalje signal iz Svetlucanja ne radi.
Čak iako imamo verovatno oko 20 satelita iznad nas sad,
i pogledajte ovo.
Ostali smo bez kompasa, sistema veze, koordinata, i orijentira.
Znamo da smo u državnom parku. Pođemo na jug, dođemo do okeana,
onda možemo pratiti obalu dok ne dođemo do zida perimetra. Zar ne?
Otkud znamo gde je jug? -Daj, bre, Džozi, znaš to.
Kazaljka koja pokazuje sate usmeriš k suncu.
Podeliš na pola područje od kazaljke koja pokazuje sate do 12, jug.
Dobro. Orijentisane smo.
Nismo zaista očekivale da će sistem veze raditi, je li?
Za 3 godine ekspedicija nije bilo radio signala.
Spakujmo se i krenimo. Već smo izgubile veliki deo dana.
Proveriću ovo. Da nas izvuče iz ove proklete močvare.
Dobro. Proverimo brvnaru.
Izleda kao da će se neko venčati.
Ove su veoma čudno.
Zašto?
Sve su tako različite.
Kad ih pogledaš, ne bi rekla da su ista vrsta.
Ali rastu iz iste granske stukture,
stoga to mora biti ista vrsta. To je ista biljka.
Kao da su zaglavile u kontinuiranoj mutaciji. -Patološko stanje?
Da, pa...
Nema sumnje da bi ovo bilo patološko stanje da ga vidite kod čoveka.
Džekpot. Šepardova. Sredstvo transporta.
Ima li nešto zanimljivo unutra? -Ne. Dugo je napuštena, možda čak pre...
Radekova? Radekova!
Radekova! -Dohvatilo mi je ranac!
Radekova!
Nešto mi je dohvatilo ranac! Ne!
Ima moj ranac!
Pomozite mi oko nje! -O čemu je reč?
Uhvati me za rame!
Uhvati je. Hajde.
Držim je. -U redu? Držiš li je?
Držim je. Dobro. -Dobro si.
U redu je.
Sedi. Pomozi mi oko njene torbe.
Samo diši. U redu je. Dobro si.
Šta se desilo? -Nešto u vodi.
Ustaj. Idi.
Sranje! Nazad!
Šepardova! Šepardova, pazi!
Sveca mu!
Isti slučaj kao i kod cveća. Pogledajte zube.
Koncentrični redovi. Nešto ovde neverovatno utiče na genetiku.
Ajkule imaju takve zube, zar ne? -Misliš da je mešanac?
Ne mogu se ukrštati različite vrste.
Lina, ovo postaje teško.
Mutacije su bile suptilne u početku.
Bile su ekstremnije što smo se više približavale svetioniku.
Kvarenja oblika. Duplikati oblika.
Duplikati?
Eha.
Je li moguće da su to bile halucinacije?
Pitala sam se to isto. Ali sve smo videle isto.
Bilo je poput sna.
Košmarno. -Ne uvek.
Ponekad je to bilo divno.
Jesi li povređena? -To je samo modrica.
Mora da je to od aligatora. -Da.
Gde si naučila da pucaš?
Bila sam u vojsci pre nego što sam postala profesorka. -U marincima?
U armiji. Sedam godina. Sad mi izgleda kao da je otad prošla večnost.
Da.
Svi ostali životi izgledaju kao da je otad prošla večnost.
Bile smo deca, bila sam udata.
Koga nosiš oko vrata? Supruga ili dete? -Supruga.
I on je bio u armiji. Tako... Tako smo se upoznali.
"Bio je" u armiji? Napustio je?
Poginuo u akciji.
Žao mi je što čujem to.
Morao je postojati neki razlog. -Kako to misliš?
Dobrovoljno se prijaviti za ovo.
Nije nešto što radiš ako ti je život u savršenoj harmoniji.
Svi smo mi oštećena roba ovde. Anja je trezna...
prema tome je zavisnik. Džozi nosi duge rukave
jer ne želi da vidiš ožiljke na njenim podlakticama.
Pokušala je da se ubije? -Ne, suprotno,
pokušala je da se oseti živom.
Ventresova? -Da. Koliko znamo,
bez prijatelja, porodice, partnera, dece. Ona ne pravi ustupke.
Ti? -Takođe sam izgubila nekoga.
Mada nije suprug. Ćerku. Leukemija.
Bože, žao mi je. Na neki način, to su 2 gubitka.
Svoju divnu devojčicu.
I osobu kakva sam nekad bila.
Vidimo nešto ovde.
Ovo je bio štab Južnog dometa.
Pre nego što ga je Svetlucanje progutalo.
Još mutacija. -Svuda su.
Maligne. Poput tumora.
Je li ono stara menza? -Da.
Smestimo se tamo. Hajde.
Ima kreveta i rančeva. Mislite da su ljudi ovde? -Bili su ovde.
Da, slažem se za prošlo vreme.
Do đavola.
Sranje.
Ovo sranje je teško. Ne mogu da nosim ovo.
Lina, o čemu se radi?
Narode, pogledajte ovo.
"Pejton, Mejer,
Kejn, Šeli." -To su bili vojnici iz poslednje ekspedicije.
Izgleda da su koristili ovu prostoriju kao bazu za operacije.
Zašto su neka imena precrtana? -Hajde da ne donosimo preuranjene zaključke.
Ne znam, možda bi trebalo. -Da.
Ovo je plan baze, zar ne? -Da. -Ovo je menza.
Zgrada u kojoj se nalazimo? -Da.
Mislim da su vremena pored imena raspored stražarenja, stoga...
Ako su oni branili perimetar, i mi bismo trebale. -Razumem. -Da.
Ovo bi možda moglo da nam kaže nešto.
"Za one koji prate." Mislim da se to odnosi na nas.
Memorijska kartica.
Trebalo bi da mogu da pustim ovo.
Radi.
U redu?
U redu? -U redu. -Dobro.
U redu. U redu. -U redu. U redu.
U redu.
Sranje. Šta to radi?
Stani. Stani.
Drži ga. Drži ga dole.
Tamo. Tamo.
Dobro, znamo šta se desilo prethodnoj grupi. Poludeli su.
Nešto živo je bilo u onom čoveku. -Ne.
To je bila optička varka. -Šta?
Bolničarka sam 10 godina. Skupljala sam ljude s puta.
Vidiš uvrnute stvari. To je bila optička varka.
Njegova utroba se pomerala. -Ne, to je bio šok.
Radekova, to je bio odgovor na šok. -Pogledaj opet. -Neću da gledam opet!
To nisu bila creva. To je bio crv... -Dobro, onda ti gledaj, Šepardova!
Kuda ćeš?
Kuda je otišla? -Napred.
Šta je to? -Ne znam.
Ne želim da ostanem ovde večeras. -Nemamo izbora.
Molim te. -Hajde. -Prekasno je za danas da idemo dalje.
Hajde, idemo napolje.
Lepo s tvoje strane.
Zašto nisi ovde?
Moram poći dan ranije. -Šta?
Stani, danas?
Odmah. -Sranje. Ali isplanirali smo ceo dan.
Hteli smo da se odvezemo u prir... -Ne možemo.
Ne možemo. -Možeš li barem...
Sad znači odmah.
Da.
O čemu se radi?
Zaista
te volim, Lina.
I ja volim tebe.
Misterija se raspliće?
Nešto se raspliće. -Mislim da ti dobro ide.
Dobro je što Džozi spava. -Da.
Uz pomoć malo sedativa. -A ti? Jesi li spavala?
Malo. Uplašena sam kao i Džozi.
Samo to skrivam bolje.
Treba da obiđem Ventresovu.
Da.
Zašto ne spavaš? Treba da me zameniš tek u tri.
Odspavala sam za noćas. -Dobro.
Pogledaj ovo.
Ovde smo mi.
A ono je svetionik. Jugozapadno je Vil Perdju.
To je mala zajednica koju smo evakuisali pre 2 godine.
Treba da pođemo tamo sutra,
a onda prema obali sledećeg jutra.
Dobro.
Jesi li dobro?
Htela sam reći, kad nisi rekla timu za tvoju vezu s Kejnom,
nisam bila sigurna da je to bila dobra ideja.
Ali nakon što sam videla onaj snimak,
da. Nisam sigurna kako bi reagovale na tebe.
Zašto se moj suprug doborovoljno prijavio za samoubilačku misiju?
To misliš da radimo?
Izvršavamo samoubistvo? -Mora da ste uradili njegov profil, procenili ga.
Mora da je rekao nešto.
Pitaš me kao psihološkinju.
Da. -Onda, kao psihološkinja,
rekla bih da mešaš samoubistvo sa samouništenjem.
Skoro niko od nas ne izvršava samoubistvo.
I skoro svi mi se samouništavamo.
Na neki način, u nekim delovima naših života. Pijemo, pušimo.
Destabilizujemo dobar posao.
Ili srećan brak.
To nisu odluke, to su... To su impulsi.
Zapravo, ti si verovatno potkovanija da objasniš to od mene.
Šta to znači? -Ti si biologičarka.
Zar nije samouništenje kodirano u nama? Uprogramirano u svakoj ćeliji?
Šta je to bilo? -Ne znam.
Džozi, probudi se. Hajde, budi se. Nešto se dešava.
Vidiš li nešto? -Ne. -Šta se desilo? Čula sam buku.
Šta je?
Nešto je prošlo kroz ogradu.
Kroz ogradu? -Rasparalo ju je kao od šale.
Ne vidim ništa. -Ni ja.
Šepardova! Šepardova!
Jebote! -Šta se dešava? -Šta je bilo?
Šepardova je bila pored mene. Nešto ju je odvuklo.
Jebote! Šepardova! -Sranje.
Upomoć! Pomozite mi!
Šep...
Šepardova!
Moramo se vratiti nazad. Moramo se vratiti nazad odmah. -U pravu je.
Stvarno? U kom smislu? -Dvaput smo napadnute.
Jednu našu smo izgubile.
Imamo dokaz da je prethodni tim poludeo i iskasapio se međusobno.
Ne znam koji još razlog ti treba.
Nismo došli do svetionika.
Još ne razumemo uzrok niti prirodu Svetlucanja.
Imamo podatke, opservacije, fotografije. Ona ima strašan snimak.
Sve to čini fenomen manje objašnjivim, ne više.
Doći ću do svetionika, i mogu da odem sama.
Vi samo treba da odlučite da li idete sa mnom ili ne.
Kao da nije ni primetila da je Šepardova mrtva. -Luda je.
Ona je luda matora kučka. I hvala na podršci, Lina.
Nisam znala da zauzimamo strane. -Da. Zauzimamo strane.
Dobro, onda se slažem s tobom. Treba da se vratimo nazad.
Dobro. Sjajno. Eto. U redu?
Nas tri možemo... -Samo malo. Treba da se vratimo, da.
Ali trebalo nam je, koliko, 6 dana da dođemo dovde? A obala je na 2 dana.
I kao što je Šepardova rekla,
kad dođemo do obale, možemo je pratiti do zida perimetra.
Izaći ćemo tako što ćemo ući dublje? -Da,
ako tako želiš da sročiš? -"Ako želim"?
Ne, ne želim.
To nije neka besmislena taktika da nas odvedeš do svetionika, je li?
Ne radi se o svetioniku, u redu?
Verujem da je obala najbolja ruta za izlazak.
U redu?
Lagali ste ih.
Nisam znala šta je podrazumevalo vratiti se.
Zašto bi to bilo bezbednije od ići napred?
Niste znali, ali doneli ste odluku da nastavite kao da ste znali.
Ventresova je donela odluku. -Ventresova je imala karcinom.
Nije imala nameru da se vrati.
Znali ste da je bila bolesna. -Pretpostavljala sam.
A vi ste želeli da nastavite.
Da.
Jesam.
Možda je još živa. -Čisto sumnjam.
Moramo biti sigurne.
Idi. -Dobro.
Idem s tobom.
Ići ću sama.
Da li si je našla? -Da.
Mrtva je.
Dobro si? -Dobro sam. Samo pusti me jebote na miru.
Ulogorićemo se ovde za večeras. Još 2 sata hodanja do obale.
Ovako su izrasli. -To nema nikakvog smisla.
Mislim da ima.
U početku sam mislila da radio talase blokira Svetlucanje,
i zato niko iznutra nije mogao komunicirati s bazom ili preko GPS-a,
ali svetlosni talasni nisu blokirani, prelomljeni su, i...
Isti slučaj je i s radijom. Signali nisu nestali.
Pomešani su.
Taj list u tvojoj ruci. Znaš li šta bi dobila da ga sekvenciraš?
Šta? -Ljudske Hoks gene. -Hoks? Šta Hoks znači?
To su geni koji definišu telo, fizičku strukturu.
I biljke imaju oblik ljudskog tela. Ruke spojene s ramenima.
Noge s kukovima.
To je nemoguće. -To se dešava.
Svetlucanje je prizma, ali prelama sve.
Ne samo svetlost i radio talase. Životinjsku DNK, DNK biljaka,
celokupnu DNK. -Kako to misliš, "celokupnu DNK"?
Misli na našu DNK.
Misli na nas.
Dobro. Pretpostavljam da je ovo spavaća soba.
Obezbedimo vrata i prozore.
Ovo je bila greška.
Dobro.
Provodiš više vremena razdvojena od svog muža nego s njim.
Ne možeš da pričaš s njim o poslu, a on neće da priča s tobom o svom.
I postoji jasna fizička i intelektualna povezanost između nas.
Jesam li pokrio osnove?
Zaboravio si da spomeneš svoju ženu. -Ja volim svoju ženu.
Ona je nevina što se tiče ovoga.
Daj, bre, Lina.
O čemu se stvarno radi?
Misliš da mu se možda nešto desilo?
Ili misliš da on zna.
To je u pitanju, zar ne? Misliš da je nekako saznao za našu aferu.
Je li saznao? -Da.
Treba da ideš.
Ne, Lina, ja... -Den...
Ne želim da razgovaram niti da čujem šta imaš reći.
Samo se obuci i idi.
Ne mrziš mene već sebe.
Ne, Den, i tebe mrzim.
Ovo se nikad više neće desiti.
Lažljiva kučko!
O čemu je reč? -Ne.
Ne možeš da postaviš to pitanje već da odgovoriš na njega!
Brat.
Dečko.
Suprug.
Zašto nam nisi rekla?
Ti si znala. Očito.
Da li si ti znala?
Dobro.
Ima 2 teorije šta je pošlo po zlu u Svetlucanju.
Prva je da ih je nešto ovde ubilo.
Druga... je da su poludeli i da su se međusobno poubijali.
Džozi je umalo ubio aligator, a Kas je ubio medved.
Prva teorija ima smisla.
Ali...
Ja nisam videla medveda.
A nije ni Džozi. Jedine koje su videle medveda bile su Lina i Ventresova.
Ništa nije potvrđeno. Sve se temelji na njihovim rečima.
Sve se temelji na Lininim rečima. A ono što trenutno znamo...
Ono što trenutno znamo je da je Lina lažljivica.
Začepi jebote!
Lina, ti si lažljivica.
Jesi li ti ubila Kas?
Jesi li poludela?
Ili misliš da sam ja poludela i da ćemo se međusobno sjebati?
To je druga teorija.
Bože.
Kad pogledam svoje ruke, i svoje otiske prstiju,
vidim ih kako se pomeraju.
Ne mogu.
Ako vas pustim,
i vi me zavežete za stolicu i rasporite,
hoće li se i moja utroba pomerati poput mojih otisaka prstiju?
Ali nisam ja zavezana za stolicu.
Vi ste.
Pomozite mi!
Pomozite mi! Pomozite mi!
Kas?
Rekla si da je mrtva. Kas! Kas, stižem!
Kas, jesi li to ti?
Pomozite mi! Pomozite mi!
Pomozite!
Ne reagujte.
Meni!
Pomozite!
Meni!
Ne! Ne!
Meni!
Pomozite mi...
Šta to radite? -Odlazim. -Sad?
Još se nije razdanilo. -Nemam vremena da čekam. Raspadamo se.
Istom brzinom naša tela kao i umovi. Zar ne možeš to osetiti?
Kao da je početak demencije.
Ako ne dođem do svetionika uskoro,
osoba koja je započela ovo putovanje
neće biti ista osoba koja će ga završiti.
Želim biti osoba koja će ga završiti.
Treba da idemo, Džozi.
Koliko dugo je tvoj muž bio u Svetlucanju?
Teško je tačno reći.
U teoriji, godinu dana.
To je dugo vremena biti unutra i ostati netaknut.
Nisam toliko sigurna da je bio netaknut.
U pravu sam za prelamanja, zar ne? -Da.
Proverila sam svoju krv sinoć.
U meni je.
Biće u svima nama.
Bilo je toliko čudno čuti
glas Šepardove u ustima onog stvorenja od sinoć.
Mislim da je dok je umirala, deo njenog uma je postao
deo stvorenja koje ju je ubijalo.
Zamisli umiranje dok si uplašena i boli te,
a to je jedini deo tebe koji preživljava.
To mi se uopšte ne bi svidelo.
Ventresova hoće da se suoči s time.
Ti želiš da se boriš protiv toga.
Ali ja ne želim ništa od toga.
Džozi.
Džozi!
Jedna po jedna, sve su nestale, osim vas.
Kako to objašnjavate?
Da li je to nešto što treba da objasnim. -Da, trebate.
Morala sam da se vratim.
Nisam sigurna da li se ijedna od njih vratila.
SVETIONIK
BESMRTNI ŽIVOT HENRIJETE LAKS
Mislio sam da sam čovek.
Imao sam život.
Ljudi su me zvali Kejn.
A sad nisam toliko siguran.
Ako nisam bio Kejn, ko sam bio?
Jesam li bio ti?
Da li si ti bio ja?
Moje meso se pomera poput tečnosti.
Moj um se...
jednostavno oslobodio. Ne mogu to podneti.
Ne mogu to podneti.
Da li si ikad video kako eksplodira fosforna granata? Svetle su.
Zaštiti svoje oči.
Ako ikad izađeš ovde, nađi Linu. -Naći ću je.
Ne.
Pet, četiri, tri, dva...
Ne, ne. Ne.
Bože. Ne.
To je poslednja faza.
Nestao u haosu...
Nedokučiv um...
A sad svetionik. Sad more.
Dr Ventres?
Lina.
Razgovarale smo.
Šta smo rekle?
Da sam morala znati šta je unutar svetionika.
Taj momenat je prošao.
Sad je u meni. -Šta je u vama?
Nije poput nas. Ono je različito od nas.
Ne znam šta želi. Ili da li želi.
Ali rašće, sve dok ne obuhvati sve.
Naša tela i umovi biće razdeljeni na svoje delove dok
ništa ne ostane.
Uništenje.
Ne, ne. Ne!
Znači to je bio vanzemaljac.
Možete li opisati vanzemaljčevu formu?
Ne. -Da li se sastojalo od ugljenika ili...
Ne znam.
Šta je htelo?
Mislim da nije ništa htelo. -Ali napalo vas je.
Imitiralo me je. Ja sam to napala.
Nisam sigurna da li je uopšte znalo da sam tamo. -Došlo je ovde s razlogom.
Mutiralo je našu okolinu, uništavalo je sve.
Nije uništavalo.
Menjalo je sve.
Stvaralo je nešto novo.
Šta je stvaralo?
Ne znam.
Tim je došao do svetionika pre nekoliko sati. Ostao je samo pepeo.
Ako je ono što ste sreli nekad bilo živo, sad izgleda da je mrtvo.
Hoćete li mi reći šta se desilo mom mužu?
Kad je Svetlucanje nestalo,
njegov krvni pritisak se stabilizovao i puls je počeo da raste.
Nekoliko sati kasnije, ne samo da je bio budan, bio je razuman.
Još je u izolaciji, očito. -Kao i ja.
Ti nisi Kejn,
je li?
Ne bih rekao.
Jesi li ti Lina?
Preveo: Bambula
UNIŠTENJE