Tidigare i Fargo...
-Hej. -Mamma?
Jag är så glad att se dig!
Vem är sheriff Roy?
Jag måste lämna Scotty här i några dagar.
Två, kanske tre dagar. Max.
Jag måste göra en sak.
Hon är inte säker.
Hittade du henne?
Pappa, kom igen. Betala honom inte.
Lös det med en kula, inte...
Vi försökte döda honom.
Nu öser vi vatten ur en sjunkande båt.
Vi måste avlägsna turen från ekvationen.
Så är det bara.
Vi har affärer.
Om jag hade skött det hela hade jag varit tydlig.
Hon är som en fästing.
Man kan inte krossa henne, inte dra ut henne hel.
Kvävning är det enda som funkar. Jag borde nog låta henne vara, men...
Nöjd nu, ditt as?
Fick du dina pengar?
Vi ses snart, skitstövel.
Jisses...
Mamma!
Detta är en sann historia.
Jag kommer!
Följande händelser ägde rum i Minnesota 2019.
Bara namnen har ändrats.
Jag frös ju kulorna av mig i väntan på att du skulle pallra dig...
Resten återges exakt som det hände.
Varför måste du säga så? Som om jag vore nån sorts snyltare.
Gör en jävla smörgås åt mig!
Värsta blåsningen. "Checka in varje vecka, skaffa ett jobb.
Pissa i en kopp, håll dig ren."
Jag behöver en ciggjävel.
Gud... De där jävlarna. Jag svär, alltså...
Ha på den där starka senapen och snåla inte med köttet.
Sex dollar? Vad i helvete, mamma?
Jag får sjukpenningen den åttonde. Berätta hur jag ska få den att räcka.
Köp inte hundra sexpack öl, till att börja med.
Vad i helvete, mamma? Vem fan är det här?
Jag bor här nu.
Va? En inneboende? Försöker du blåsa mig, mamma?
Hur mycket betalar han?
Byteshandel.
-Va? -Inga pengar. Byteshandel.
Det låter som skitsnack.
Som hunden på gården. Vi vaktar huset.
Menar han allvar, mamma?
Hör på här, ditt as. Det är slutsnyltat för din del.
Hyresvärden är här nu, så betala för kost och logi.
Annars får du ett nytt andningshål.
Eller så kan jag ringa polisen
och berätta att du utnyttjar en fattig gammal änka.
Hur som helst är det bäst att du hostar upp lite stålar.
Ja, för fan.
Samma summa varje månad, okej?
Jag måste dra, mamma. Glömde en sak.
Ja, för fan...
Sitt var du vill.
-Grädde och socker, antar jag. -Ja, tack.
Sockret står vid ketchupen.
Till eller från?
Ursäkta?
Är du på väg till nåt eller bort från nåt?
Hem.
Ska du åka hem eller flyr du från ditt hem?
Är era pannkakor goda?
Traktens bästa.
Säg till om du behöver nåt annat.
Satan!
Nej!
Tusan också!
Din korkade, fula, klumpiga hora!
Förlåt. Jag begick ett misstag.
Det ska inte ske igen. Jag lovar.
Snälla. Lugna ner dig. Det var en olyckshändelse.
Rör mig inte. Jag dödar dig!
God morgon, Lindor.
Frukost serveras nu i huvudbyggnaden.
Björnungen sa till björnmamman: "Nån har sovit i min säng."
"Hon är fortfarande kvar."
Jag letar efter Linda.
-Du hittade henne. -Nej, det är...
Hon hette Tillman, min Linda. Linda Tillman.
Hennes namn som gift?
Jag hade också ett sånt.
De flesta av oss hade det. Makars namn, pojkvänners namn.
Nu är vi bara Linda. Eller variationer därav.
Jag fick min första nya bokstav förra veckan, så kalla mig Lindo.
Jag förstår inte.
När man lämnar en man som misshandlar och kontrollerar en,
och hittar den här platsen,
så får man ett nytt namn. Ett övergångsnamn. Linda.
Men min Linda hette Linda förut.
Jaså, den Linda.
Hon skickade ett vykort till mig.
Får jag fråga vad det där var igår kväll?
Nån sorts dockteater?
Hungrig?
Det är en vacker dag.
Välkommen, Linda.
Varför är jag så trött?
Det är en sorts död, det de gör mot oss. Våra män.
Hur de påverkar vår självbild.
Nej, det är...
Jag älskar min man. Det har varit tio lyckliga år.
Jag är inte här för hans skull. Det är en gammal historia som hemsöker mig.
Hej, Linda.
Det är därför jag behöver hennes hjälp. Min Linda.
Sankt Linda. Så kallar vi henne.
Jaså, du menar allvar.
-Välkommen, Linda. -Välkommen, Linda.
Det här är huvudbyggnaden. Här samlas vi för måltider och samtal.
Sankt Linda byggde allt så att vi kunde komma hit och bli pånyttfödda.
Varje vecka lämnar en av oss stället, men hon stannar.
-Välkommen, Linda. -Välkommen, Linda.
-Sa du att du kände henne? -Jag bodde på gatan, hon tog hand om mig.
Som en mor, alltså.
-Mer som en Venusflugfälla. -Va?
-Hej, Linda. -Hej, Lindo.
Välkommen, Linda.
Är hon här? Jag skulle verkligen vilja säga hej.
Javisst.
Linda, jag har en besökare här som vill hälsa på dig.
Nadine.
-Släpp mig! -Nej, skada henne inte.
-Det är okej. -Släpp mig!
Det är okej.
Du måste tycka att jag förtjänar det.
-Vi kan prata om det i bilen. -Ska jag nånstans?
Hämta dina grejer. Han hittade mig. Roy.
Berätta för polisen om allt han gjorde när ni var gifta så att de kan låsa in honom.
-Nadine... -Jag heter Dorothy nu. Dot.
-Så du gjorde dockan. -Va?
Jag kan inte ge mig av. De behöver mig här.
Jag behöver dig mer, och du står i skuld till mig.
Jag gav dig ett hem, tre mål mat om dagen. Vad skulle jag kunna vara skyldig dig?
Du utnyttjade mig. Du gav mig till honom för att kunna fly.
-Vi har båda gjort val. -Du lämnade din son också.
Gator.
Bara så att jag vet, har du barn?
-Jag har en dotter. -Och var är hon?
Så du lämnade henne också.
Nej. Jag kom för att hämta dig, så att vi kan...
-Jag ska tillbaka. -En rättegång.
-Vi måste ha en rättegång. -Ja.
Nej. Vad är det...? Jag har inte tid.
De två versionerna av sanningen måste förlikas, så vi håller en tribunal.
Jag har redan berättat min sanning. Du berättar din,
och Lindorna tittar på och hjälper oss att hitta den sanna sanningen.
Det är det enda sättet.
-Okej. Jag ska säga sanningen. -Nej.
Först ska du tillverka din docka.
Nämn två däggdjur som lägger ägg.
-Jag tror inte att läxor fungerar så. -Näbbdjur.
-Okej. -Och nån sorts taggig myrslok.
Hur säger man...
Ser man på.
Chefen? Jag har en familj här som är sugna på en ny Rio.
-Det är en fin bil. -Ja, men jag kollade deras kredit.
-Det funkar inte. -Det var synd.
"Myrpiggsvin, ibland kända som taggiga myrslokar, är kloakdjur med piggar."
Har du sett de här? Det är ett däggdjur som lägger ägg.
-Jisses. -Ja.
Som jag sa, även med deras inbyte,
och de har en 2005 Sportage i rätt bra skick, så kvalificerar de sig inte.
-Det är en fin familj. -Eller hur?
Såvida inte... En bil för en bil. Byt bara.
Men det är inte riktigt så kapitalismen fungerar.
En bil för en bil.
-Ja, men... -För vad gör vi här?
-Vi säljer... -Folk behöver en bil och kommer till oss.
För att köpa...
Du sa det själv, en 2005 års modell i bra skick.
Ja, men listpriset på den...
-Så vi byter. -En Rio kostar...
Hur många ägg lägger den här taggiga myrsloken?
Ett ägg innehåller en unge som är lika stor som en geléböna.
Du var mer som en syltmunk.
-Så... -Vad för slags sylt?
-Chefen? -Hallon.
Angående Rion...
-Va? -Rion?
Jag trodde att vi löste det? Lämna in en bil, få en bil.
Tjäna varandra, var och en med den gåva han har fått.
Så står det ju i Bibeln. Eller hur?
Visst. Okej då.
Gratulerar.
Kan vi köpa munkar?
Jajamänsan.
-Och wienerkammar till mamma. -Är hon tillbaka?
Nej, förlåt. Jag blev förvirrad.
Nej, mamma är...
Hon är fortfarande där ute.
Då skippar vi munkarna. Hon skulle vilja att vi åt grönsaker.
Ja. Kom här.
Det här är din arbetsstation. Välj träslag, gör dockan,
klä på dockan, välj hår och smink.
Och sen det sista steget.
De har gett sig på mig och min familj två gånger.
Du berättar din historia genom dockan och får ur dig traumat,
så att du kan börja om på nytt. Sen tar du ditt nya namn och ger dig av.
Jag har redan ett namn.
Undersök träet, se dig själv i det. För vissa tar det veckor, månader.
Det här är...
Jag är den jag vill vara.
Jag är här för att göra en sak.
Jag vet.
-Måste jag göra den här dockan? -Ja, om du vill berätta din historia.
Nej. Jag vill åka härifrån med Linda.
Nästa steg är att såga träet, mjuka upp dess kanter inför formandet.
Får jag skära?
-Det känns som om du har bråttom. -Menar du det?
Kom hit.
Vi turas om att laga maten. Familjerecept.
-Det var Belins tur i kväll. -Alla gillar väl en god kycklingpiccata?
Har du en favorit när det blir din tur? Nåt som alltid funkar?
Tja, min Wayne gillar shepherd's pie.
Och Scotty gillar frukost till middag.
Pannkakor och sånt.
Vad gillar du själv?
Jag gillar allt det.
Och Sister Schubert's.
De där frallorna man bakar klara i ugnen.
Ja.
Du har inte frågat om honom. Gator.
Han försöker nog. Han måste väl vara 27 år gammal nu?
Man ser i hans ögon att han vill vara god.
Men helst av allt vill han vara som sin pappa.
Du ser saker så tydligt, min kära.
Det har du alltid gjort.
Hör på...
Jag tycker det är underbart, det du gör här.
Den här plats du har byggt för allt lidande.
Men jag behöver ingen docka för att säga vad jag tänker.
Jag kanske hade behövt en före Wayne och mitt nya liv,
men nu har jag kontroll.
Jag vet vem jag är och vad som är viktigt.
Så om vi kan hoppa över...
Det kommer inte att fungera, kära du. Du kom hit för att konfrontera mig.
Det du tror att jag gjorde, det som hände efter att jag for...
Så här ser processen ut.
Du skulle inte vara här om du inte behövde vara här.
Jag kom för att hämta dig. Du måste följa med tillbaka och vittna.
Och det jag säger är att du måste vittna först.
Då kan vi avgöra om jag ska åka eller om du ska stanna.
Ät din piccata nu.
Smaka på den här, Ole Munch.
Nu har jag dig, din jävel!
Ja.
Fan!
Inte en jävla chans.
Tjuv!
Monster! Nej!
-Pappa? -Ja, raring.
Det är läggdags.
-Du måste läsa för mig. -Jag måste läsa.
Åh, vänta nu. Det är läggdags.
Det var ju det jag sa.
Ja. Och jag måste läsa för dig.
Okej, flytta på dig.
-Var är boken? -Va?
Boken.
Vad menar du med det? Den är ju här.
Ser du den inte?
-Du larvar dig bara. -Håll i den lite.
Okej...
Då börjar vi.
"Kapitel 1: Hjälten."
"Det var en gång...
en flicka som hette Dot."
"Dorothy.
Hon var solens favorit."
Du vet, solen?
"Och vart hon än gick bildades regnbågar."
Dorothy. Som mamma?
"Och hon kunde göra vad som helst, vår Dorothy."
"Hon kunde klättra i träd.
Hon kunde brottas med en alligator.
Och alla hon mötte
fick ett leende på läpparna."
"Men mörkret hatar ljuset,
och de hemska sakerna kommer fram på natten.
Så hon, vår Dot..."
"För att rädda regnbågarna
var hon tvungen att kämpa mot mörkret."
Skit samma.
"Och lämna blommorna
och fåglarna hemma."
Hennes familj, alltså.
"För om man inte åker iväg
kan man inte komma hem."
Se på dig, redan igång.
Den här dockan blir inte till av sig själv.
Vi välkomnar dig, vår syster.
Låt oss nu samlas för att höra ditt vittnesmål.
Hon har kommit hit för att dela med sig av sin kamp och sin smärta.
Låt ingen utmana eller avbryta vår syster.
Den sanning hon talar är hennes sanning,
och vi ska höra den.
Innan detta, innan jag var en mor och en hustru,
och en annan hustru, var jag en flicka.
Skrapade knän och fantasier.
Sen fick jag min mens, och vargarna kom.
Och när jag väl sprang sprang jag iväg från allt.
Mitt hem, pojkar,
framtiden.
Nej du!
Då träffade jag Linda.
Carl, ta dina händer från den där flickan.
Hon är med mig.
Förlåt, ms Tillman. Det är bara att...
Jag kom på henne med att stoppa kakor i fickan.
Var ska hon annars lägga dem? Du har ju inga kundkorgar kvar.
När Linda hörde att jag inte hade nånstans att ta vägen tog hon med mig hem
-Titta vad jag hittade i mataffären. -Kan vi behålla henne, pappa?
-Vad heter du, vännen? -Nadine.
Jaså? Som i låten?
Åh, Nadine, älskling, är det du?
Jag var 15, och han tittade inte på mig som en varg.
Han var stor och sträng som en pappa, men rolig.
Om hon ska bo här
måste hon arbeta för kvällsmaten som alla andra.
Hon behöver avsluta sin utbildning.
Se på hingstarna under parningstider så lär du dig en helvetes massa.
Jag kan läsa med henne,
men, Roy, du är så mycket bättre på matte
och vetenskap och sånt, så egentligen borde du lära henne.
Förstår ni hur det gick till?
Hur hon knuffade mig mot honom, såg till att vi fick vara ensamma?
Det var illa för Linda då.
Slyna! Din dumma slyna!
Men det är ingen ursäkt för vad som hände sen.
Så du flyttar med sjuan.
-Förstår du hur det fungerar? -Ja.
-Du är inte visst inte så dum, trots allt? -Nej.
Och vacker.
Jag slår vad om att alla pojkar vill ha dig.
Var inte blyg nu, älskling. Vi är lika som bär, du och jag.
Ska du inte sätta dig i mitt knä?
Nästa dag sa Roy att Linda var tvungen att besöka sin syster,
så jag var kvinnan i huset tills hon kom tillbaka.
Tror ni inte att hon inte visste vad som skulle hända?
Jag såg att du haltade lite förut. Är du okej?
Jag... stukade bara foten lite.
Kom, låt mig titta på den.
Här är jag. Hemma igen. Var det hemskt utan mig?
Nej då, vi hade jättetrevligt. Eller hur, Nadine?
Det blev värre efter det.
Han slog Linda varje kväll och kom till mig och luktade svett och cigaretter.
Och sen var hon borta.
Hon packade en väska och försvann under småtimmarna.
Men han var inte ledsen, sa han, för han hade mig.
Och det vi hade var äkta kärlek.
Och sen var jag hans marionettdocka.
Tack för det.
Det var inte lätt att höra, men vi hörde det.
Och så har du förtjänat ett nytt namn.
Vad ska det vara?
Jag heter Dorothy. Dorothy Lyon.
Så jag följer med dig.
Och vi kan möta honom tillsammans.
Är du redo?
Det är jag.
Jag är ledsen att jag lämnade dig. Det är jag verkligen.
Jag vet.
Han hade dödat dig. Han försökte döda mig.
Kämpa eller fly, kallas det.
Jag önskar bara...
Varför tog du inte oss med dig?
Det är okej. Du berättar när du är redo.
Jag vill bara tacka dig för att du gör det här.
Det här livet jag har kämpat så hårt för.
Jag blir tacksam.
Linda?
Du är vaken.
Nej, ansträng dig inte. Du slog i huvudet ganska hårt.
-Min vän. -Vem?
Kvinnan. I min bil.
Kian. Är hon okej?
Jag vet inte, raring. Du kom in ensam.
Men jag...
Jag meddelar din man att du är vaken. Han kommer att bli så glad.
Är Wayne här?
Det tog oss ett tag att identifiera dig.
Du har tur. Han har knappt lämnat din sida.
-Det låter som min Wayne. -Ja. Snygg är han också.
-Jag ska hämta honom åt dig. -Tack.
Nadine.
Du gjorde oss så oroliga.
Jag har dig.
Undertexter: Mattias R. Andersson plint.com