DETTE ER EN SANN HISTORIE
HENDELSENE FANT STED I MINNESOTA I 2010
PÅ OPPFORDRING FRA DE OVERLEVENDE HAR NAVNENE BLITT ENDRET
AV RESPEKT FOR DE DØDE FORTELLES RESTEN SLIK DET SKJEDDE
- Vil du ha brus? Sprite eller noe? - Nei.
Dette er betjent Gloria Burgle, Meeker County Sheriff-
- med et avhør av Emmit Stussy 16. mars 2011.
Jeg er nysgjerrig på noe. Huset ditt er en time unna.
Det er tre St. Cloud-politistasjoner nær kontoret. Hvorfor kom du hit?
Du ga meg kortet ditt.
Ok.
Jeg har mange spørsmål, men kanskje du bare bør begynne.
Jeg vil være klar på noe.
Kommer det noen som hevder de er advokaten min, ikke slipp dem inn.
- Som hvem? - Hvem som helst.
Jeg sier at jeg ikke vil ha noen kontakt med verden utenfor.
Ikke stol på noen som kommer, om de kommer, noe de kanskje ikke gjør.
- Han hadde rett. - Hvem da?
Ray. Jeg lurte ham.
Eller, ikke lurte, men...
En løgn er ikke en løgn om man tror at det er sant. Mener du det?
Det er ikke min historie.
Jeg mener det.
Jeg gjorde vel det. Jeg vet ikke hva jeg tror nå.
- Han spilte tennis. - Ray?
Faren vår. På klubben sin. Uansett vær, hver lørdag.
Han hadde det alle fedre har etter 30 år med sokker-
- der håret forsvinner, så han var hårløs fra leggen og ned.
Jeg var i oppkjørselen og kastet en ball mot huset. En tennisball.
Jeg fikk ikke gjøre det, men han var borte, så...
Og Ray var nok på kjøkkenet. Han spiste alltid. Skikkelig lubben.
Og så kom far hjem.
Han hadde en gammel Mercedes med dieselmotor. Man hørte den komme.
Så jeg gjemte ballen. Han kjørte inn.
Det hadde ikke gått ti sekunder siden han kom ut, og så falt han om.
Et øyeblikk vinket han, det neste falt han som om lyset ble slått av.
- Jeg drepte ham. - Faren din?
Ray.
Først lurte jeg ham, så drepte jeg ham.
Som om ingen dager hadde gått, én ting skjer, så en annen.
Som man slår en tennisball frem og tilbake.
- Hvor drepte du ham? - I stua i den fæle leiligheten hans.
Han hadde et innrammet puslespill på veggen som en stolt seksåring.
Julaften.
Tror du det er et spesielt helvete for de som dreper kjære på julaften?
Jeg ville ha frimerkene. Far ga meg en bil, men jeg ville ha frimerkene.
Hvilken 17-årig gutt vil ha frimerker når han kan ha en rød Corvette?
Og Ray var en lubben gutt. 15 år, aldri hatt sex, aldri rørt ei jente.
Så jeg sa...
...at bilen var som en magnet. Som kattemynte for pusekatter.
"Kommer du på skolen på mandag i denne, er det gjort."
Han bønnfalte meg. "Emmit, vær så snill."
"Ta frimerkene, gi meg bilen." Som om det var hans idé.
Hva er det gamle sitatet igjen?
"Djevelens beste knep var å overbevise verden"-
- "at han ikke eksisterer."
- Hvordan gjorde du det? - Jeg skar over halsen hans.
Forblødning kalles det. Dødsårsaken. Men nøyaktig hvordan gjorde du det?
Det var ett frimerke igjen.
Jeg solgte resten og brukte pengene til å komme i gang, men beholdt det.
Jeg hang det på veggen som om det var min første dollar.
Jeg tenker på det fra hans synspunkt. Broren min.
Som en torn i øyet hver gang han...
For jeg vant. Skjønner du? Jeg vant.
Han brukte dagene sine på å se drittsekker pisse på skoene hans.
Så jeg gikk til ham og sa: "Nok er nok."
"La oss legge denne dumme feiden bak oss." Så ga jeg ham rammen.
Men han var sint og prøvde å gi den tilbake, så ble rammen ødelagt.
Litt glass stakk seg fast i halsen hans.
- Slo du ham med det? - Nei. Jeg mente ikke å...
Det var bare et sånt usannsynlig øyeblikk.
Jeg sier ikke at det ikke var drap.
Jeg har drept ham i 30 år. Det var bare da han falt.
- Jeg vet ikke om én er nok. - Jeg har plukket ut en til nærmere.
Det viktigste er at han signerer papirene.
Vi må få ham ut av stasjonen før han snakker.
- Jeg kan overvåke radioen. - Nei, vi flytter og går til fase 4.
Å, faen!
Hallo?
Jeg håper du har sjekkheftet klart.
- Hvem er dette? - Du først.
Frue, det er latskap å stjele fra noen uten å vite hva de heter.
Ja, det er det jeg er. Lat.
Swango. Vaneforbryteren vår.
Bingo, Mr. Caymanøyene XXJJ19462SK.
Eller skal jeg si Sveits ZZ91482S?
Nei, kontonumre betyr ingenting uten passordene-
- og svaret på seks sikkerhetsspørsmål.
Var det seks? Takk, jeg trodde at det var fem.
- Hva ønsker du? - Navnet ditt, til å begynne med.
V.M. Varga.
Hva står V.M. for?
- Hvor mye og hvor? - Det stemmer ikke alfabetisk.
Skal du være frekk, går jeg og tar en hvil.
To millioner. Lobbyen på Clarion Hotel kl. 16.00.
Kom alene.
Fin genser.
Det er en strikkejakke.
Lopez.
- Hallo? - ...kom hit.
- Hallo? - Det er meg. Det er Gloria.
- Hei, jeg tenkte på deg. - La meg spørre deg om noe.
Det er så rart. Jeg er på en ny sak fra i morges, et drap.
- Du gjetter aldri hva offeret heter. - Da du snakket med Goldfarb...
...ga hun deg et alibi for Emmit...
Ja. Vi snakket i 20 minutter. Hyggelig dame, sofistikert.
Hun sa at de hadde vært der siden kl. 18.15, kanskje 17.55.
Hun, Mr. Feltz og Mr. Stussy. Som jeg sa, du gjetter det aldri.
- Saken er at han har tilstått. - Hvem da?
Emmit. Han kom inn og fortalte alt. Han oppga også drapsvåpenet.
Så hvorfor ga hun ham alibi når han sier han er skyldig?
Det er et vanskelig spørsmål. Kanskje du bør spørre henne selv.
Ja. Vent, du sa noe før om et nytt drap?
Ja. Fyrens hals ble skåret opp. Vi fant glasskår på linoleumen.
En tannlege som bor i en fin, rolig gate. Navnet hans er-
-Marvin Stussy.
Ok...
Ok.
- Hei sann. - Hei. Jeg tok med burgere.
- Så snilt av deg. Kjørte Ron deg? - Nei, jeg tok bussen.
- Hvordan går det? - Bra.
- Jeg tror jeg kan få løst dette. - Å ja?
Jeg tenkte å kjøre opp til innsjøen og padle i kano, som da du var liten.
- Mamma... - Jeg vet det, men det blir gøy.
- Jeg vil heller til kjøpesenteret. - Kjøpesenteret?
- For å henge med venner. - Å, jeg tenkte på oss.
- Ok. - Nei, om du vil til kjøpesenteret...
- Innsjøen høres... - Jeg vet at du ikke er liten.
Du er praktisk talt voksen.
Telefon til deg, sjef. Betjent, mener jeg.
- Hei, Nathan. - Hei, Donny.
Burgle. Hei. Takk for at du ringer tilbake.
Det hadde vært fint. Det ville hjelpe meg.
Flott. Vi sees da.
Jeg sjekker Emmits alibi-vitne.
Pokker, jeg tror at jeg endelig kan få løst dette.
Hva har vi?
Offeret er en hvit mann i slutten av 50-årene.
Kona fant ham på kjøkkenet.
Herregud.
- Fingeravtrykk? - Ja. Vi fant et på kjøleskapet.
Idioten fikk lim på fingeren og tørket det av på døren.
- Hva heter han igjen? - George.
Etternavnet hans, idiot.
Stussy. George Stussy.
- Donny. - Ja, sjef?
Kom hit, så jeg slipper å rope.
Herregud...
Jeg tror at han bæsjet.
Sjekk med St. Cloud. Se om de fant fingeravtrykk.
- Det var en nedstikking. - Jeg vet det.
- Knust glass, ikke sant? - Ja.
Dette er kvelning, akkurat som Burgles far.
Jeg tror han veksler drapsmåten for å villede oss.
- Hvem da? - Drapsmannen.
"Drapsmannen", i entall?
Han må virkelig hate Stussyer.
Sjef. En nabo så en rødbrun Cadillac som kjørte like før kona kom hjem.
- Så hun nummerskiltet? - Det kan du skrive opp.
Det var på tide.
Mrs. Goldfarb, takk igjen for at du kom.
Jeg var veldig klar sist. Du vet vel at minner svinner?
Det går nok bra. La oss snakke på kontoret mitt.
Jeg sjekker bare noen ting. Det har vært litt utvikling i saken.
- Og dette er et drap? - Ja, frue.
Mr. Stussys bror Raymond ble drept i sitt eget hjem.
Hvorfor spiste du middag med Mr. Feltz og Mr. Stussy den kvelden?
Det var... Vår felles venn presenterte oss.
- Hva het han? - Buck Olander. Bankier i St. Cloud.
- Så det var forretninger? - Jeg er ny i byen...
...og Buck presenterte meg for noen folk.
- Ny fra hvor da? - Har det noe å si?
St. Louis.
Og du vet hva som skjedde med Mr. Feltz? Sykdommen hans?
Jeg hørte om det. Quel dommage. En ulykke kommer sjelden alene.
Iblant gjør den det.
Det er et ordspråk.
"En ulykke kommer sjelden alene." Som: "Penger spart er penger tjent."
Du sa at Mr. Feltz og Mr. Stussy kom hver for seg.
- Ja, jeg tror det. - Hvem kom først?
Mr. Feltz.
Og hvor snart etter...
Hvor snart etter...?
Unnskyld meg et øyeblikk.
- Hva skjer? - Jakten er over.
- Var det en jakt? - Ja, i 30 minutter. Spennende.
Du hadde rett om saken. Det er en nøtt. Den nye sjefen får forklare.
Fortalte du det til henne, Donny?
- Jeg løste det. - Løste hva da?
Drapene dine. Gamlingen i Eden Valley og den døde tilsynsføreren.
Nei, jeg har parkeringskongen i varetekt. Han tilsto.
- Til begge? - Nei...
Vi fastslo at Maurice LeFay drepte Ennis.
Og nå bekrefter Emmit at Ray-drapet var svar på tiltale.
Men vi har to nye drap her i St. Cloud.
Begge heter Stussy, begge er perfekte kopier av de andre drapene.
Glass i halsen, og liket mitt har nese og munn limt igjen.
Og hva er teorien din? En seriemorder med to fremgangsmåter?
Hvordan er det logisk?
Bare hør her. Da vi arresterte jævelen-
- hadde han post i bagasjerommet. Fra din stefars hus.
Ja, det stemmer. Og et innrammet fotografi-
- av Ray og kjæresten fra bostedet deres.
Bagasjerommet var fullt av glasskår, blod og superlim. Det er fakta.
Vent nå, jeg har andre fakta. Maurice LeFays fingeravtrykk...
Han tilsto. Fyren min. Han tilsto alle de fire drapene.
Han gråt som en pokkers baby. Du skulle ha sett det.
Jeg mener... Hvem er denne fyren?
Donald Woo. Han sonet 22 år for å ha slått i hjel en fyr med hjulvinne.
Han har vært ute i seks måneder og bodd under motorveien.
Han sier at morens kjæreste het Stussy.
Han pleide å forgripe seg på ham etter leggetid.
- Sjef... - Nei.
Du sa det selv. Parkeringskongen har et alibi fra to vitner.
Så dette er psykologi.
Han har skyldfølelse etter å ha kranglet i alle år med broren.
Til slutt tar skyldfølelsen overhånd, og han kommer hit.
Du tror det fordi du mistenkte ham og ønsker å tro det.
Ok?
Slipp ham fri, betjent. Vi har tatt den skyldige.
Det er en ordre.
Vil det ta mye mer tid? Jeg må være nede i sentrum om én time.
Nei, du kan gå.
Bare så jeg vet det, hvor snart etter Mr. Feltz kom Mr. Stussy?
- Fem minutter, kanskje. - Før sa du en halvtime.
Det var nok det, da. Du vet hvordan hukommelsen kan lure en.
Det er et annet ordspråk.
Dekker du for ham?
Nå går jeg.
Har du flere spørsmål, kan du si ifra til advokaten min.
Det er gjort. De slipper ham løs.
Doyle kjører deg til møtet med Swango. Jeg går til fase fem.
Jeg elsket deg i "En handelsreisendes død".
Veldig morsomt.
Jeg skal drikke te. Vil du ha te?
Nei takk. Vet du hvorfor jeg valgte dette stedet?
Ble du født her?
Ikke vær slem. Er jeg slem? Vi kunne ha brukt en ekte granat.
Du har rett. Beklager.
Det var Wildcat-regionsfinalen. Jeg og Ray kom på tredjeplass.
Det er derfor vi er her.
Det er en bridgeturnering.
Så kuriøst. Jeg har aldri forstått den ekle interessen for spill.
Bridge er ikke et spill.
Det er 58 kvadrilliarder mulige bridgehender.
Så har man den menneskelige faktor. Symbiose med partneren din.
Motstandernes avslørende trekk. Strategi. Det var min styrke.
Ja, det merker jeg.
Sikker på at jeg ikke kan friste deg?
Det er mors oppskrift.
- Har du det? - Ja, jeg har det, men...
...jeg kan tilby deg noe annet i stedet.
En jobb.
- Minn meg på hva du gjør. - Jeg jobber for Narwhal.
Nei, det gjør du ikke.
Du sier du jobber for Narwhal fordi folk ignorerer mellomledere.
Men jeg gjenkjenner en sjef når jeg ser en.
Veldig bra. Du la til en null på lønnen din.
Det er greit. Jeg har allerede en jobb. Jeg utpresser deg.
Akkurat. Si meg...
Hvordan tror du det vil utspille seg fra en strategs synspunkt?
Det er en 60 prosents sjanse for at stresskofferten er full av undertøy.
Siden jeg ikke ser partneren din, er han nok der ute og overvåker oss.
Kanskje til og med med ei rifle.
Fortsett.
Og hvis jeg tok med meg bøkene og harddiskene...
...skal du gi ham et signal.
Så vil han skyte.
Og gjorde du det? Tok dem med?
Problemet er at dette er et offentlig sted med mange vitner.
Og du er en ganske særegen fyr.
Er jeg?
Se deg rundt.
Pent.
Jeg antar at Wildcat-regionsfinalen var en amatørsak.
Halvproff.
Du skjønner, du ble kjepphøy. Du glemte å telle alle brikkene.
Kortene jeg ikke viser.
Så nå er det bare meg og deg. Og jeg vil ha pengene mine.
Du la akkurat til to nuller til lønnen din.
- Hva er i stresskofferten? - Hvor er sakene mine?
Willy Loman, jeg må straffe deg for at du ikke gjør som du blir fortalt.
Kanskje jeg skal dele en harddisk med politiet.
- Du forstår vel at du ikke kan vinne? - Jeg trodde at du ikke spilte spill.
Jeg tilbyr deg en formue, og du ber om en sparegris. Pourquoi?
Fordi jeg vil såre deg, ikke være kjæledeggen din.
Jeg vil se deg i ansiktet og rive ut noe du elsker.
Jeg drepte ham ikke. Du vet vel at det var Emmit?
Det var ikke Emmit som kom etter meg på politistasjonen.
Det var ikke Emmit som veltet bussen.
Jeg følte ikke noe for deg før, men nå begynner jeg å mislike deg.
Bra.
Jeg gir deg til i morgen til å skaffe pengene.
Vil du at jeg skal bli?
Bør jeg sitte?
Jeg giftet meg rett etter high school med en fyr jeg kjente siden femte.
Sommerbryllup. Gjestene var for det meste mygg.
Vi fikk en liten gutt, nå er han en tenåring.
I fjor ringte mannen min og sa at han hadde en kjæreste som het Dale-
- og at de skulle flytte sammen. Han sa at han var lei for det.
Han elsker meg, men ikke sånn.
"Hva annet er det?", sa jeg.
Man tror verden er én ting, så viser den seg å være noe annet.
Du kan gå.
Hva?
Nei, jeg fortalte hva som skjedde, hva jeg gjorde.
Jeg vil ikke ha særbehandling fordi jeg er rik.
Nei, du forstår ikke. Noen kom. Bare ikke den du trodde.
Hva snakker du om?
Etter at du tilsto, har to andre som het Stussy blitt drept.
Den første etterlignet drapet på stefaren min.
Den andre så ut som din brors halsskade.
De plantet bevis begge steder for å få det til å se ut som verket-
- til en seriemorder som hater folk med Stussy som etternavn.
Sier du at folk er døde fordi de har navnet mitt?
Ja.
Men de ga oss en mistenkt, og han tilsto.
- Han? - Han tilsto alle fire drapene.
En taper som ikke klarte seg i den moderne verden.
Hva betalte de ham? Det må ha vært litt av en sum.
Men det fungerte.
Tilståelsen kombinert med bevisene jeg nevnte-
- betyr at han havner i fengsel resten av livet og du får dra hjem.
Hvem er han?
- Hvem da? - Han som trekker i trådene.
Han jeg møtte på kontoret som sa han solgte damesko. Det er hans verk.
Jeg...
Jeg er lei for det.
Problemet er ikke at det finnes ondskap i verden.
Problemet er at det finnes godhet.
For hvem ville ellers bry seg?
- Forsterkningene har kommet. - Whiskey eller øl?
Jeg skal ikke drikke når jeg har eggløsning-
- men om jeg må se den i øyet edru én gang til, hopper jeg ut av et vindu.
- Moscow Mule. Gjør den sterk. - Så dere prøver fortsatt?
Med all romantikken til to tømmerhuggere som hugger ved.
Takk og lov for glidemiddel. Jeg var ikke lei meg da du ringte.
- For å dukke opp og kjempe imot. - Bortsett fra...
Det er over. De gode tapte.
Inntil videre, men Jesus vinner til slutt.
Det kan jeg drikke for.
Før du kom, tenkte jeg. Stefaren min Ennis skrev sånne rombøker.
Og jeg leste en av dem.
"The Planet Wyh", med H-en til slutt.
Den handlet om en androide, antar jeg at det kalles...
Herren hans døde, og han vandret rundt i universet i to millioner år.
- Herregud. - Ja. Og...
Og alt han kunne si, var: "Jeg kan hjelpe."
Men det kunne han ikke. Han gjorde iallfall aldri det. Man han sa det.
Og han fortsatte å mislykkes.
Og det er sånn det føles for meg de fleste dagene.
På andre dager, om jeg skal være ærlig, føler jeg meg...
...usynlig, eller... Ikke usynlig.
- Uvirkelig. Gir det mening? - Nei.
Du har det at automatiske dører aldri åpner seg for meg.
Og sensorene på vasken eller såpedispenseren enser meg aldri.
Og når jeg ringer, hører ingen meg.
Så jeg har en teori om at...
...jeg egentlig ikke eksisterer.
Ja...
- Jeg kan ta en hel tale. - Nei, vær så snill.
Her er det jeg tror du trenger. Reis deg.
- Hvorfor det? - Jeg vil vise deg noe.
Hva da?
Ok?
Gå på toalettet og vask deg, for vi skal drikke mye-
-og ingen må tro at jeg tvang deg.
Takk.
Vi har uniformsbåndet.
Og jeg liker deg.
Jeg liker deg også.
Supert...
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com