Mislio sam da imam dosta vremena.
Znam.
U redu je.
Upravo sada silazimo sa autoputa.
Je l'?
Je li te Hju pokupio u kancelariji?
Da, došao je iz Ouklanda.
Kasnio je, naravno. Onda smo krenuli.
Odveo me je u neki advokatski bar.
Advokatski bar?
Da, tako nešto.
Ma, šta znam. Svi su tamo izgledali kao advokati.
Mislim da sam jedino ja bio bez kravate.
Možda bi trebalo da ti kupimo kravatu za hitne slučajeve.
Da, odeća za hitne slučajeve.
Da.
Uglavnom, probali smo autoputem i...
Kevine?
A N O M A L I J A
Jedva te čujem.
Je li sad bolje?
Pa, i nije.
Gde si ti? Jesi li stigla?
Da, upravo stižem.
Evo.
Da. Tu sam.
Slušaj, moram da paralelno parkiram a nisam na slušalici.
Dobro.
Je l' vi stižete?
Da.
Trebalo bi da popričamo onome.
Da porazgovaramo o onom
problemčiću pre zabave.
U redu.
Je l' moramo sada da pričamo o tome?
Halo?
Kevine?
Ne čujem te.
Dušo?
Pa ovo je neverovatno.
Maslinovo ulje bi dobro išlo uz to. Još malo?
Nekoliko kapi. - Još malčice.
Je l' te ovo uzbuđuje? - Baš je seksi.
Vidiš kako posustaješ?
To je zbog hleba, dušo. - Vas dvoje sa noževima...
Nisam uzimala ugljene hidrate nedelju dana.
„Pročišćujem” se.
Koliko dugo se „pročišćuješ”?
Oko 21 dan.
Ranije sam popila sok i voćni napitak
i osećam se veoma
pročišćeno, osveženo. - Sa blagom vrtoglavicom?
Ali ješću,
piću i dobro ću da se zabavim.
Ćao.
- Kako ste, narode?
Drago mi je da te vidim.
Porasti još malo, molim te. - Znam.
Malopre sam razgovarala sa Kevinom i vidite šta se dogodilo.
Naprsao je.
U toku razgovora.
Ispao ti je. - Ne, nije mi ispao.
Jednostavno je naprsao dok sam ga držala.
Imaš li garanciju?
Nisam sigurna.
Imaš li Skajp, onu aplikaciju što sam ti pokazala?
Ma, nije hitno. Samo je hteo da porazgovaramo o nečemu.
Ali, na vestima pričaju o kometi.
Da. - Milerova kometa.
I govore da ovo može da se desi.
Ne bih rekla da je to zbog komete.
Ako imaš Skajp, on koristi bežični internet umesto repetitora.
Kažu da se zbog smetnji uređaji kvare.
Jesi li za vino?
Je li ti Amir spomenuo da
dovodi Lori
na večeru?
Dovodi Lori?
Da. Onu Lori.
Ne. Nisam to znala. Nisam.
Ko je Lori? - E pa, dovodi je.
Znaš Lori. - O, Majk.
Duga crna kosa. Malo svađalački nastrojena.
Divlja i seksi.
Pomalo čudna, dosta misteriozna.
Veoma uske haljine. - Slušaj.
Uopšte nije problem. To je tipično za Amira.
Htela sam da zadržim ovo.
Ovo, moji prijatelji,
jeste moj mali spasilački lek.
Aha. - Po našem receptu.
Mislim da je potpuno bezbedan. - Je l' ti treba špric za to?
Je li čisto? - Može da se rastvori u vodi.
Samo uklanja nervozu, ukoliko se brineš.
Samo nudim.
Ima rudbekije, hristovog venca, valerijane
i ketamina.
Znači, sve prirodno. - Ketamin?
To uopšte ne zvuči prirodno. Pa to je sedativ za konje.
Da, ali samo dašak ketamina. - Probao sam ja to jednom.
Mislila sam, da proslavimo prolazak komete.
Je l' ti to nudiš meni, zato što Lori dolazi?
Samo kažem.
E sad je ovo prava žurka. - „Jeste li za ketamin ili sir”?
Biće ovde, ako se predomisliš. Ovo je baš lepo.
Gde si kupila ovo?
U „Galaksiji”, onoj sitničarnici.
Obožavam tu prodavnicu. - I ja.
Pozdrav.
Ćao, dušo. - Šta je bilo?
Dođi.
Suprugo moja.
Zdravo. - Zdravo.
Kako si? - Dobro.
Ćao. - Ćao.
Jeste li za vino? - Ja jesam.
Sir? Ketamin?
Dobro ti stoji koža.
Bože dragi.
Ja bih čašu vode.
Jesi li znao da
Lori dolazi?
Ne.
Lori dolazi?
Gledaj ti taj osmeh!
Nije to osmeh. Nije onaj osmeh.
Zašto sada dolazi? - Amir je dovodi.
Ne znam, možda zato što je Amir kretenčina.
Znaš šta? Za svaku psovku da ostaviš pare u teglu.
I kome je rekao?
Mi smo dobili... Da.
Obavestio nas je i-mejlom da dovodi nekoga.
„Dovodim nekoga”, a ja sva u čudu.
Moram večeras da odlučim?
Moj urednik mora da zna zbog rezervacija.
Moram da im javim.
Moraš večeras da odlučiš.
Znaš da ne mogu...
Moram da razmislim još malo.
Ne želim da donesem pogrešnu odluku.
A da dođeš na kraće vreme?
Na mesec dana, umesto svih četiri. Barem dođi na mesec dana.
To je i dalje stvarno dugo,
i ovo nije negativan odgovor.
Ako ne pristaješ, to znači da ne ideš.
Hladno nam je i gladni smo.
Zdravo.
Zdravo! - Ćao.
Amire, izgledaš super. - Hvala.
Ćao. - Sećaš se Lori?
Amir mi je rekao da nisam
previše doterana, a sad mislim... - Ne, ne.
Mi se nismo dovoljno doterali.
Ćao. - Ćao.
Kako si? - Super.
Bet, sećaš se Lori? - Da.
Drago mi je da te vidim. - Vi ste se već pozdravile.
Kako si? Drago mi je da te vidim.
Jeste li za crno vino?
Da, može.
Li? - Kuvala sam.
Kako ti ide život? - Ide dobro. Stvarno dobro.
A tebi? - Sjajno.
Život mi se dosta promenio u međuvremenu.
Ali, na bolje. - Sjajno. Drago mi je da to čujem.
Nadam se. Izvoli. - Hvala.
Ne a, s, već u, s.
„Horuse, slušaj.
Ja ću biti kod piramide. Siđi i pridruži mi se.
Moramo da popričamo o nekim božanskim stvarima.”
Je l' i dalje niko nema signal?
Moj telefon je potpuno pokvaren.
Ja živim za sadašnjost, tako da...
Ništa - Nula.
To je čudno. Možda je repetitor „otišao”.
Repetitor je otišao?
Kažem vam, narode.
Ne bukvalno otišao. - To bi bila udarna priča.
Kometa.
Milerova kometa. - Da, hvala.
Jutros sam čitao o nekoj kometi iz 1930-ih.
Bilo je to u Finskoj.
Zapravo... - Onesposobila je
sve repetitore?
Zapravo, bilo je to 1923. godine.
I da, reč je o Finskoj.
Hvala ti, Vikipedijo.
Bilo je čudno, jer je uticala na ljude.
Nakon što je prošla, dešavalo bi se da se ljudi izgube.
Vraćali bi se u tuđe kuće. Svašta bi zaboravljali.
Ne bi znali gde se nalaze.
I čitala sam o jednoj ženi
koja je zvala policiju i rekla,
„Čovek u mojoj kući nije moj muž.”
Policija je došla i rekla joj
da to jeste njen muž,
a ona je odgovorila, „Ne, ovo nije moj muž.
Juče sam ga ubila.” - Sjajno.
„Zato znam da to nije on.”
Ali nisu mogli da je uhapse jer je stajao
pred njima.
Da li znaju razlog?
Koja srećnica. Moći će da ga ubije ponovo.
Očigledno ga želi mrtvog.
Takvi su Finičani. - Finci.
Je l' se kaže Finci ili Finičani? - Ti udareni Finci.
Sećate li se Halejeve komete? - Da.
Koliko se samo pričalo o tome.
U školi smo morali da učestvujemo u predstavi o tome.
Svakome od nas su dodelili jedno nebesko telo.
Moja sestra je bila Halejeva kometa. Bila sam strašno ljubomorna.
Nikad nisam upoznao tvoju sestru. Jeste li je vi upoznali?
Ima jedna njena slika na kaminu, ali...
Ona je samo prolazna kometa. - Izgleda smešno.
To je tvoja sestra? - Zašto si je stavila...
To su vrata koja ne vode nikuda.
U feng šuiju, kada pored beskorisnih vrata,
što ova očigledno jesu,
staviš sliku nekoga
s kim imaš nesuglasice,
to prouzrokuje ispoljavanje čudne energije.
Osećam se nelagodno i kad samo stojim tu.
Jezivo je. - Pa, onda nemoj da stojiš tamo.
To govoriš svaki put kad dođeš ovde. - Ja sam empata. - I „ja sam empata”.
Oseća se. Kao neki vrtlog.
Kad smo se zadnji put ovako svi okupili?
Mislim da smo, baš pre Dana zahvalnosti,
skoro svi bili ovde. Barem svi koji su mogli da budu.
Mislim da Lori... Lora?
Lori. - Lori.
Izvini. Mi ćemo da pričamo ove priče.
Tako je to kada smo zajedno.
I Lori, šta ti radiš ovih dana?
Pa, ja... - Gledaš da si zaokupljena nečim?
Gledam da sam zaokupljena.
Radim na nekim programima za pomoć siromašnima u Silicijumskoj dolini.
Radimo sa ugroženom decom.
Zar ti nisi... Ne, ne.
Je l' i dalje predaješ jogu?
Špansku jogu? Špogu?
Ne. To nisam ja. - Jesi li sigurna?
To mora da je bila neka druga devojka
koja je ranije bila s Kevinom a onda izlazila sa Amirom.
Au. Sad me je zakopao.
Šta ti radiš? Čime se baviš?
Ja sam glumac. Ma umuknite.
Nisam znala da si glumac.
Uglavnom pozorišne uloge? - Da.
Ali, preselio sam se ovde da podržim „skajpersku” karijeru moje žene.
A glumio sam i u jednoj TV seriji četiri godine.
Stvarno? U kojoj? - Zvala se „Rozvel”.
O, bože! Obožavam Rozvel.
Kada si bio na Rozvelu? U kojim epizodama?
Na svim epizodama koje su snimljene.
Kako to misliš? - Imao sam stalnu ulogu.
Da, bio je glavni lik.
Koga si igrao?
Džoa. - Da nisi imao drugačiju frizuru?
Imao sam istu frizuru.
Izvini. Možda je to jedna od onih situacija gde
znaš lika baš dugo, a onda sretneš glumca. Uopšte ne mogu da vas povežem.
Ne znam.
Sada baš ima karakterno lice. - Stvarno ima. Pravi je karakter.
Proveri ponovo.
Siguran sam da ti je poza „delfin” malo pomutila razum.
Ja nisam vežbala jogu. To nisam ja. - Onda, ništa.
Hvala ti što si pratila seriju.
Ja mislim da si stvarno dobar glumac
i da bi trebalo da nastaviš sa glumom.
Hvala ti. - Mislim da bi vredelo.
Šta ti radiš ovih dana?
Zadnje što sam čula je da
osvajaš svet plesa.
Mislim da smo se zadnji put videle
kada sam stvarala plesnu predstavu.
Neko vreme je išlo dosta dobro,
ali onda, baš pre premijere,
doveli su Svetlanu Aserano,
koja je stvarno najbolja plesačica na svetu.
A meni su ponudili da budem zamena.
Ona je trebalo da bude glavna.
Njen je projekat. Ona je trebalo da bude
primabalerina „San Francisko baleta”. - To je užasno.
Ponekad čuješ priče
o ljudima koje su isključili iz projekata koje su sami stvorili.
Mislim da je to užasno. Žao mi je.
Ali, to je bila lekcija koju sam morala da naučim.
Zbog ponosa nisam htela da
prihvatim da budem zamena,
predugo sam to razmatrala a onda je i prilika za to nestala.
Zamena je bila Ketrin Meris, a ona...
Ona nema pojma.
Pojma nema! - Ne, dobra je ona.
Sada je toliko popularna zato što
je posle ovoga napredovala.
Svetlana se povukla u poslednjem trenutku,
i Ketrin je dobila ulogu u predstavi.
Ketrin Meris? - Tačno tako.
Čim si to rekla, pomislih „Ketrin Meris
je jedina profesionalna plesačica za koju znam”.
Aha.
Znači, ona ti je praktično ukrala projekat?
Ketrin Meris maltene živi tvoj život.
Karijeru. - Ti imaš svoj život.
I sramota je što se to desilo jer ona ne može ni da se poredi s tobom.
Onda podignimo čaše za živote koje živimo.
Da. - Lepo rečeno.
Za kometu! - I za kometu.
Ima li iko neku srećniju priču?
Kevine, ispričaj neku šašavu priču, prvu koje se setiš.
Ne! Dobro.
Izvini.
Zabavljao sam se sa Lori.
Napijali smo se u nekom baru.
Onesvestio sam se i počeo da sanjam.
Ogroman crni medved
je stajao na zadnjim šapama i grebao me je.
Polako. Nežno.
Posle smo otišli na neku zabavu
u Santa Kruzu i čim smo ušli,
ogroman pas je potrčao pravo ka meni.
Skočio je na zadnje šape i počeo da me grebe,
baš kao u snu. I neki tip poviče
„Medo! Dole, Medo!” - Šta?
Ti imaš dar.
Sudeći po tonu te priče, pomislio sam
da će neko da umre.
Znate da je Meda najčešće ime za psa.
To čini priču mnogo manje interesantnom.
Hvala ti na tome, Li.
Najčešće ime za medveda, Henri.
Vidi. - O, bože!
Šta? - Isto kao sa tvojim telefonom.
Bože! To se i mom telefonu desilo ranije.
A samo sam ga držala u ruci.
Potpuno isto. - Naprsao je?
Da. O tome su pričali na vestima.
Da, da. Mora da je zbog komete.
Piletina ima ukus tunjevine,
mora da je zbog Milerove komete.
Znači, ničiji telefon ne radi?
Ja svoj nisam proverila, ali pretpostavljam da ne radi.
Moj je u drugoj sobi.
Je l' imate fiksni telefon? - Ne, bežični smo.
Dobro. Moram da kontaktiram brata.
Šta je sa tvojim... - Kompjuterom?
Dobra ideja. - U radnoj sobi je? - Da.
Mogu li? - Da, da.
Šta je s tvojim bratom? - Ništa. Dobro je on.
Znaš kakav je Brajan.
Druži se sa onim teoretičarima fizike.
Nema interneta. - Ne?
Na kompjuteru. - Kako nema?
Ti si glavna u „Skajpu”, ti nama reci.
Šta su rekli za kometu?
Ništa. Ništa uznemirujuće.
Samo je rekao da ga pozovem,
ako se nešto čudno bude dešavalo.
Zašto? Šta misli da može da se desi?
Zašto mi to nisi rekao?
Zbog tvog feng šuija
i mirišljavih sveća. Nisam hteo da... - Prestani da me ismevaš.
Ne ismevam te.
Gore je ogroman nebeski objekat
i nisam hteo da se uzrujavaš.
I sad me uzrujavaš. - Vi znate da sam ja
bio na seriji po imenu Rozvel,
i svake nedelje smo se suočavali sa ovakvim problemima.
To je tačno.
U, jebote! - O, bože.
Dušo. - Ja ću.
Imamo li sveće?
Tako mi je drago da se nisam naduvala.
Neću da sedim do vrata koja ne vode nikuda.
Majk, proveri osigurače.
Upaliću upaljač i doći do vas.
Treba li vam pomoć? - Ne, imam šibice.
Ima li svetla na ulici? - Sveće? - Imam ih ovde.
Imamo plave, crvene i zelene svetleće štapiće.
Ljudi, hajde samo da upalimo sveće...
Neka žurka počne!
Ideš li napolje? - Da.
Kako to misliš, ideš napolje?
Da vidim je li struja nestala u celom kraju.
Ja ću moj ovde da okačim.
Ovo je pomalo čudno,
ali ceo kraj nema struje
osim jedne kuće dva bloka dalje,
koja je potpuno osvetljena.
Nekako je prelepo.
Kuća? - Nebo. - Hoću da vidim.
Hajde da vidimo. - Nikad nisam video toliku pomrčinu napolju.
Ne ostavljajte me, hoću sa vama. - Pa hajde.
Ne ostavljajte me samu.
Gde? - Ne vidiš je?
Eno, tamo. - Zašto toliko žuriš?
Amire, brate, ne vidim te.
Neka Lori ide prva. - Baš ti hvala.
Baš lepo. - Dušo, ne idi.
Dođi. - Vidiš? Pogledaj.
Sve je u mraku. - Dođi.
Vidiš ono?
Dva bloke dalje. - Imaju oni svetla.
Jedino ta kuća ima svetla. - Verovatno imaju...
Generator? - Da, da.
Dva bloka dalje je?
Da nemaju solarno napajanje?
Da li bi im fiksni telefon radio?
Pogledaj ono.
Veličanstveno je.
Čoveče.
Ja se smrzavam.
Da krenemo tamo?
Ne. - Možda bi trebalo da se vratimo.
Bilo je sjajno, zar ne?
Nisam ni videla kad je ovo polomljeno. A vi? - Ne.
Ja nisam ni znao smo izvadili te čaše.
Nikada ne idem u podrum.
Ozbiljno, narode. Šta je sa tom kućom?
Zašto su... - Šta?
Možda imaju generator.
Stvarno?
Ne znam. Možda je to neki kreten koji nije na mreži.
A mi izgleda imamo generator.
Imalo bi smisla ako nisu na mreži.
Ja razmišljam da odem tamo.
Šta?
Ne, nećeš ići tamo. - Dušo, u redu je.
Besmisleno je!
Nije tako daleko. Slušaj.
Moj brat je rekao
da, ukoliko se bilo šta čudno dogodi
dok kometa prolazi iznad,
treba da ostanemo unutra. - Šta?
Pričekaj, Amire.
Da ostanemo unutra i da se potrudim da ga kontaktiram.
I samo zato idem.
Rekao je, ukoliko se nešto čudno desi?
Nisam jedina koja misli da je ovo čudno.
Šta je čudno? - Zar nije rekao da ostanemo unutra?
Šta je važnije od toga?
Da, ali ovo jeste važnije i kuća je samo dva bloka dalje.
Vratiću se za jedno pet minuta.
Pa ne možeš da ideš sam. - Idem ja sa njim.
Eto. Amir ide sa mnom.
Ja sam najmanje važna osoba ovde. - To je tačno.
Konačno si to shvatio.
Ostani ovde. - Što sad i ti ideš?
Ponesite svetleće štapiće da možemo da vam identifikujemo tela.
Dobra ideja. - Hvala ti, to je od velike pomoći.
Ne slušaj ga. - To je super.
Pet minuta, važi?
Dobro. Pet minuta. - Dobro.
Bet, ne mogu da nađem cipele.
Pozajmiću tvoje. Izvini.
Uvek isti Amir.
Daćemo im deset minuta. - Biće oni dobro.
Samo smo uzrujani jer smo naviknuti na telefone i internet.
Tačno. Čime smo se zabavljali pre mobilnih telefona?
Em, izgleda da si ti večeras stručnjak za komete.
Šta se dogodilo prošlog puta?
Ova je prošla pre više od 100 godina, ali na većoj udaljenosti.
Zna li se da li se išta dogodilo?
Tada se ništa nije dogodilo. Bila je predaleko.
Pa, je l' ima razloga
za zabrinutost sada?
Pa, ovog puta jeste dosta bliže.
Šta to znači?
Dobro, pročitala sam još nešto.
Još jedna priča. - Samo još jedna.
Zove se „Tunguska eksplozija”,
i reč je o kometi
ili meteoru ili nečemu sličnom,
koji je ušao u atmosferu iznad Sibira
i eksplodirao iznad zemlje.
Znači nije bilo fizičkog kontakta.
Nije dodirnuo Zemlju.
Nije ostavio krater,
ali je sila eksplozije
sravnila drveće u prečniku od više stotina kilometara.
Ali, samo je dvoje ljudi poginulo.
To je Sibir. Verovatno im je to celokupno stanovništvo.
Da, ali to ne znači...
Zbrisao je populaciju Sibira. - Takoreći, da.
Nešto se i ne osećam bolje zbog toga.
A kada je to bilo?
To je bilo 1908. ili možda 1903...
O, bože!
Šta je bre to bilo? - Ne znam.
Zaključaj ulazna vrata. - Ne otvaraj ih.
Idem po palicu. - Da, donesi je.
Majk, jesu li ti vrata zaključana?
Proveriću. - Dušo, ne približavaj se vratima.
Uzmi je. - Hvala.
Ne, ne!
Samo ću da pogledam ima li čega. - O, bože.
Ne otvaraj ih. - O, bože.
Molim te, ne otvaraj ih.
Je li neko tamo? - Prednja su zaključana. - Nema ničega.
Ničega nema tamo.
Mislila sam da ću dobiti srčani udar.
Jesu li svi dobro?
Proveri generator. Molim te, vidi da li radi.
Proveriću. - Da ne bi njih dvojica uradila ovo?
Ne. Ne bi uradili ovako nešto.
Nisu glupi. Ne bi oni ovo.
Koliko dugo ih već nema? - Oko deset minuta.
Pet minuta do kuće, pet da se vrate. Do sada bi trebalo da su se vratili.
Znači, trebalo bi da su ovde.
Mislim da treba da odemo po njih. - Ne, ne. Ne treba da idemo napolje.
Hoću da odem po svog muža.
Ovog puta moramo zajedno.
Kako god hoćete, meni nije važno. Samo hoću da krenemo.
Ne idi napolje! - Neću da izlazim.
Treba da odemo po njih. Možemo svi da odemo zajedno.
Okej. Ovo je dobro.
Je li došla struja ili je to generator?
Ne, samo je mi imamo. Mora da je pokrenuo generator.
Nigde drugde nema svetla? Samo kod nas?
Napolju je mrkli mrak. Barem ga je upalio.
Svaka čast. - Hvala.
Uspeo si. - Neka bude svetla.
Mislim da bi trebalo,
kao grupa, da odemo po njih dvojicu.
Slažem se. - Zajedno ovog puta.
Ne. To je besmisleno!
Kažu da, kada se izgubiš u šumi, treba da
ostaneš gde si, dok te neko ne pronađe.
Dobro, super. Hajde da sednemo i predahnemo.
Jednom da se i ja složim s tobom.
Zna šta? Celu noć mi nešto sereš.
Pa složila sam se sa tobom! - Ljudi.
Ništa mi se ovo ne sviđa.
Jebote!
Ne mrdaj.
O, bože.
Čoveče, to su oni.
Šta vam se to dogodilo? - Jesi li dobro?
Dobro sam. - Jesi li povređen?
Šta je ovo?
Šta je u kutiji? - Bila je kod druge kuće.
Učinilo mi se da ju je Hju spustio.
Onda je otrčao iza ugla i...
I tek tako si je uzeo? - Pratio sam njega.
Bila mi je u ruci. - Zašto je trčao?
Hju, šta se desilo? - Dobro sam.
Jesi li ti ovo spustio na zemlju? - Amire, što si, kog đavola, uzeo to?
Učinilo mi se da si je spustio. - Nisam je ni pipnuo.
Ne znam ni šta je to, ni što si je uzimao.
Ljudi, šta se desilo? - Okej, bili smo kod te kuće.
Hju je otišao sa strane. Učinilo mi se da sam čuo nešto.
Ispustio si nekakav zvuk, i onda si video... šta?
Nećeš da mi kažeš šta si video.
Ne razumem šta se dešava. Šta si video?
To nema nikakve veze
s onim što bi sada trebalo da nas brine!
Šta si video?
Nije problem. Vratiću je nazad. - Dobro.
Polako, hoću da je prvo otvorim.
Nemoj, Majk. Šta to radiš?
Šta je to? - Otkud znam?!
Nećeš da pričaš o tome, nećeš da otvoriš kutiju.
Dobro! Otvorite jebenu kutiju! Otvorite je! Briga me.
Šta ti je? Smiri se.
Šta se desilo?
Sveca mu, uspelo je.
Otvorio sam je.
Ne otvaraj je ka sebi.
Nije bomba. - Otkud ti znaš šta je?
Ne paniči. - Budi pažljiv.
Kuku nama, to je reket za stoni tenis!
A šta je to? - Šta se dešava?
Jao, bože... - Šta je to?
Ovo su slike svih nas.
Ovo su...
Neko nas je obeležio. - Hoću da odgonetnemo ovo.
Ovo je suludo. - I na poleđini su brojevi.
Hju. - Dušo, šta si video?
Hju, šta si video? - Šta si video?
Pobogu, čoveče!
Ne možeš samo da stojiš tu i ništa da ne pričaš! Šta si video?
Hju!
Naše slike su u ovoj kutiji!
Hju!
Otišao sam do prozora i pogledao unutra.
I video sam sto
sa vinskim čašama i svećama,
i večerom postavljenom za osmoro.
Video sam...
O, bože.
Aha. Ma nosi se, Hju.
Video sam... - Sereš.
Jeste vas dvojica lupali na ova vrata? - Jebi se, Kevine.
Jeste li išli do sporednih vrata?
Ne. Išao si do sporednih vrata u drugoj kući.
Nisu otvorili, pa sam otišao...
Sereš.
Vi ste, kreteni, išli u krug i kucali na ova vrata.
Nisam išao u jebeni krug! Prešao sam dva bloka.
Išli smo do te kuće. Kucao sam na vrata,
nisu odgovorili, pa sam otišao do sporednih vrata i lupao.
Jesi li sebe video, Hju? - Ne, nisam video sebe.
Zato što nisi bio tamo. - Nisam išao u krug!
Jebote. - Samo se smiri.
Ne mogu da verujem.
To i dalje ne objašnjava slike.
Šta je to na poleđini?
Brojevi.
Svi su... Imamo dvojku, jedinicu, jedinicu.
Petica.
Ček, ček. Kuda si ti pošao? - Opet idem tamo.
Ne, ne. Razmislite malo.
Vratiću se tamo, pitaću da li mogu da telefoniram,
i, nadajmo se, pričaću s mojim bratom.
A ukoliko nisu tamo, ostaviću poruku.
Važi? - Ne.
To ima smisla, zar ne?
Ne treba da se vraćaš. - U redu je. Biću dobro.
Biću dobro, jebote.
Čemu ta poruka?
Ako ti ljudi imaju naše slike, možda su neki ludaci.
O, jebote! Neko je napolju!
Neko je napolju.
Šta? - O, bože.
Neki krupan lik je ispred vrata.
O, bože. - Ispred vrata?
Šta da radimo?
Odlazi. Udaljava se.
Dušo, pazi se, molim te.
Dušo. - Pažljivo.
Jebote. - Šta je?
Šta je, dušo?
„Pozdrav. Nismo hteli da vas uplašimo,
samo smo želeli da telefoniramo na pet minuta.
Hvala.”
Dve vrste.
Obični flaster ili platneni?
Svejedno.
Platneni. - Okej, evo ga.
Izvini, izvini.
Ovo su jedinice. To je dvojka. Imamo četvorku, peticu, šesticu.
Imate li crveni marker?
Okej. Zašto ove tri imaju jedinice?
Ovo je šestica. Petica. - Hju i Li.
Dvojka.
Četvorka.
A to je jedna slika.
O, bože.
Neko ju je presekao na pola.
Odakle je ovo?
Da nije reč o numerologiji?
Ako sabereš sve brojeve
iz svog imena i rođendana.
Brojevi životnog puta ili tako nešto?
Ako je o tome reč, onda su ludi pa je ovo nevažno.
Šta sve jedinice imaju zajedničko?
Tu je Li. Datum rođenja?
Od najstarijeg ka najmlađem? - Nema trojki?
Nema trojki.
Postoji li neko ko bi hteo ovo da radi?
Osoba kojoj se neko ovde zamerio?
Šta je? - Ovo je večeras slikano.
Šta? Otkud znaš?
Ovaj džemper sam kupio danas, tako da je slikano večeras.
Je li te iko slikao večeras?
Neko te je slikao dok si gledao kutiju.
Gledao si u sočivo.
Ali, već je bila u kutiji.
Šta je to?
Ne mogu da razaznam šta je to.
Na zidu su tačke i tu je lampa.
Nijedna druga slika nije od večeras, je l' tako?
Ne. Ovo je naša slika od prošle jeseni.
Amir je fotografisan baš ovde. - Otkud znaš?
Stoji ispred ovog bubnja. - Narode, stanite malo.
Ne znam šta je ovo.
Je li slikana sa vrata?
Znači, iza zavese?
Slikana je odande.
Kada je neko kucao na vrata, jesi li ti stajao tamo?
Nisi bio ovde.
Ali, gledaš pravo u fotoaparat.
Dakle, sa onih vrata, je l' da?
Ne sećaš se? Hoću reći,
to si ti, brate. To si ti.
Narode, ovo ništa neće da reši.
Kuda ćeš sada?
Treba mi piće. Bilo šta.
Dobro. I ja ću da popijem.
Ovo liči na moj rukopis.
Pogledaj.
Izgleda kao da sam ja ovo napisala.
Dobro, opusti se.
Počinješ da me plašiš.
To je tvoj rukopis.
Šta se dešava?
Osećam se kao da ću poludeti.
Ne mogu da izbacim iz glave činjenicu da si ispričao priču...
... o tebi i Lori.
Od svih priča kojih si mogao...
Od svih naših zajedničkih iskustava,
ti se setiš priče o njoj?
Stvarno mi je žao. - Pred svima.
To je šašava priča. Mi nemamo ništa slično.
Znači, naše priče ti nisu dovoljno šašave.
Dušo, to je dobro. - Bože dragi.
Takve priče mi više ne trebaju.
E, ovaj... Jebeš ovo. Hajde da... da odemo.
Ja idem tamo da vidim da li su, teoretski,
naši teoretski dvojnici tamo.
Ne, ne. - Ja idem.
Ja idem. - Ovde se nešto čudno dešava.
Mislim da bi trebalo...
Mislim da treba da procenimo... - Molim vas, hajde da...
Ja sam procenio i idem. - Je l' bi mogli da ostanemo ovde?
Ako imam dvojnika, hoću da ga vidim. - Ne. Nema šanse.
Ne, ne. - Idemo.
Dosta mi je.
Dosta mi je priče.
Dosta mi je pisanja.
Isti jebeni papir i slike. - Čekaj.
Niko ne pokušava da nas povredi.
Otići ćemo tamo i saznati šta se dešava.
Šta je s tobom? Ti si prvi hteo da ideš.
To je bilo kad sam mislio da imaju telefon.
Četiri štapića. - Mogu li dva muškarca da ostanu, molim vas?
Dva muškarca? Molim vas. - Ja ostajem.
Dušo, je l' ti ideš? - Amire, molim te. - Moraš da ideš?
Idemo.
I šta sad, ponovo se razdvajamo?
Ne, ne razdvajamo se.
Samo ćemo se podeliti na dve grupe. - Dobro.
Štapiće, štapiće, štapiće.
Da merimo koliko dugo vas nema?
Dolazim. Sačekajte.
Strpite se na trenutak. Idem.
Zašto? - Zato što hoću da idem.
Idem sa Kevinom.
Dajte nam 20 minuta. - Važi.
I šta onda? - Je l' uzimate palicu?
Ne. Ne treba nam. Bićemo dobro. Sve će biti u redu.
Saznaćemo šta se dešava.
Nema automobila. Ni ljudi. Nema ničega.
Ljudi, pogledajte.
To je moja kuća.
Majk. - To je moja kuća.
Majk, ovo nije pametno.
Majk, to nije tvoja kuća.
Majk.
Ovo je moja kuća. - To nije tvoja kuća, Majk.
Majk! - Ovo nije tvoja kuća.
Šta to radi? Kevine!
Vidim Li. Ljudi.
Moramo da idemo. - Hajdemo odavde, odmah.
Majk, moramo da bežimo odavde.
Neko dolazi.
Beži. Samo beži.
To je suludo.
Znači, videli ste četiri osobe, iste kao vi?
Samo što su oni imali crvene štapiće.
Ko je imao crvene štapiće? Vi imate...
Oni su imali crvene štapiće,
mi smo imali plave. To je bila jedina razlika.
Znači, mora da su otvorili crvenu kutiju kada je nestala struja.
I ništa im niste rekli? - Ti bi?
Ne, ne bih.
Verovatno bih mislila da ću umreti ili tako nešto.
Dobro. Dobro. I to je to?
Postoji još i neka čudna zona
koja je mračnija i od okoline.
Prošli smo mi kroz to.
Prošli smo kada smo išli tamo.
Moramo da otkrijemo šta se dešava.
Interneta nema. Nemamo ni... - Ne možemo samo da sedimo ovde.
Šta još? Da nemate neke...
Imate li knjige?
Knjige o čemu? O kometama?
O kometama, gravitaciji, crnim rupama...
Imam nešto od Šekspira, Henrija Milera i neka scenarija.
Ja sam glumac, jebote.
Imaš li nešto o kvantnoj mehanici?
Da, to je baš moj fah.
Neki glumci čitaju.
Tvoj brat je zaboravio neku knjigu kod nas.
Šta?
Stavila sam je u kovertu da je pošaljem,
ali sam je ostavila na zadnjem sedištu tvog auta.
I o čemu je? - Ne znam ja o čemu je.
O kometama? - Samo jedna od njegovih knjiga.
Uvek čita o tim temama, što bi ta knjiga bila različita?
Onda ću otići po tu knjigu za koju ne znam.
Može li neko da ode s njim? - Jesi li poneo palicu?
Da. - Da, to je dobra ideja.
Molim te, budi pažljiv.
Dobro.
Da probudimo Li?
Kako je mogla da ode da spava usred svega ovoga?
Izvini. Izvini, dušo.
Pobogu. Smirite se, ljudi.
O, dušo.
Htela sam da mu je pošaljem.
O čemu se radi?
„Gravitacija: Uvod u aktuelna istraživanja.”
To neće biti od pomoći.
Je l' njegov brat kao neki naučnik?
On je ekscentričan čovek.
Stvarno je pametan, pravi intelektualac.
Ne znam. Kao da razmišlja naglas.
On je profesor na Univerzitetu u San Dijegu. - Šta si našao, Hju?
Ovo su...
Ovo su Brajanove beleške za njegov plan nastave.
„Dekoherencija i Šredingerova mačka”. Pričao je o ovome.
Da li znate šta je „Šredingerova mačka”?
Alergičan sam.
To je misaoni eksperiment.
U kutiji se nalazi mačka
koja ima 50% šansi da je živa,
jer se bočica sa otrovom
takođe nalazi u kutiji.
Standardna fizika nam govori da je ili jedno ili drugo.
Da je mačka ili živa ili mrtva.
Ali, Brajan bi rekao da, po kvantnoj fizici,
ove stvarnosti postoje istovremeno.
Tek kada se kutija otvori se one urušavaju
u jednu stvarnost.
Slušajte šta je napisao.
„Postoji još jedna teorija,
po kojoj dva stanja i dalje postoje
odvojeno i nezavisno jedno od drugog,
i oba stvaraju novi tok stvarnosti
na osnovu ta dva ishoda.
Zbog kvantne dekoherencije, između različitih ishoda
ne može biti međusobne interakcije."
Čekaj malo. - Eto nam objašnjenja.
Znači mi smo u kutiji. Mi smo mačka.
I živi i mrtvi smo.
Postoje dve različite stvarnosti,
verovatno dok kometa ne prođe.
Dok kometa ne prođe? - Dobro.
Ili će se dekoherencija održati, i te dve stvarnosti
će ostati razdvojene nakon prolaska komete.
Svi će biti dobro.
Dekoherencija nas drži na rastojanju.
Tako je.
Zašto nas naši dvojnici kontaktiraju na ovaj način?
Nisu hteli.
Ko je fotografisao? Šta je s brojevima?
Mi smo ovo započeli kada smo otišli do kuće sa svetlima.
Da. Možda i nisu ostavili kutiju nama.
Kutija nije za nas.
Šta ako smo već bili u međusobnoj interakciji?
I sad se urušavamo u same sebe.
Ne ako ostanemo razdvojeni jedni od drugih.
Prekasno je. Već smo prošli kroz to.
Sećate li se onog filma, „Vrata sudbine”,
gde u samo deliću sekunde
nastaju dve stvarnosti?
U jednoj, žena trči ka vozu i ne stiže ga.
Ruka joj se zaglavi u vratima.
U drugoj, uspe da uđe i postoje dve...
Ako se sada urušavamo, ja ću da poništim njih.
Neću da čekam da oni ponište nas.
Ček, ček, Majk.
Otići ću tamo u poubijaću ih.
Šta? - Polušala.
Majk, hajde da... - Ja volim svoj život, jebote.
Hajde da, pre nego što učinimo nešto glupo, budemo pametni
i držimo se onoga što znamo.
Šta je pametno? Da samo sedimo i ništa ne radimo?
Znamo da smo mi uzeli kutiju, je l' tako?
Dakle, prvo treba da je vratimo?
Jebeš to. Ne. Nećemo vraćati kutiju.
Ne verujem ja njima. Kutija ostaje ovde.
Čekaj, čekaj. - Šta te je toliko preplašilo?
Baš glupo pitanje. - Baš tako.
Ne ratujemo sa kućom na kraju ulice.
Možda su to bukvalno isti ljudi kao mi.
Onaj Majk sada govori da će da ubije nas.
Tako je. Ako ti kreneš prvi, znaš s kime ćeš se boriti?
Sa tobom.
Naletećeš na sebe.
Ko će tu da pobedi?
Koga si video kroz prozor, tamo?
Jesi li video sebe? - Nisam video sebe.
Rekao sam ti koga sam video. - Okej, okej.
Ali, šta ako u toj kući ja sada pijem?
Razmislite na trenutak.
To je sjebani Majkl.
Neću da ćekam da pijani Majk
dođe ovde i ubije mene,
i tebe i tebe i tebe.
Neću to da čekam.
Čekaj malo.
Koga si video tamo?
Video sam Amira, Hjua i Li.
Li trenutno nije ovde.
Drema. - Kako to misliš, drema?
Znači, drugačije je. - Nešto je tu čudno. Nije isto.
U ovoj stvarnosti, Li drema.
Možda u onoj stvarnosti ti dremaš?
Zato je Majk nije video?
Tako je. I ako Bet drema u onoj stvarnosti,
oni nemaju knjigu.
Nemaju. - Da.
Druga kuća nema knjigu.
A ako nemaju knjigu,
onda ne vode ovaj razgovor.
Znači, ako uzmemo knjigu iz auta
možemo da izbegnemo sve ovo.
Da je uzmemo? Njihovu knjigu? - Jedna od mogućnosti.
Hju, daj mi tvoje ključeve. - Ne, ne. Čekaj.
Ne bi trebalo ništa da radimo povodom ovoga.
Zašto bismo uopšte rizikovali?
On misli da ćemo da se bijemo s njima. - Zašto pogoršavati situaciju?
Da ne bih morao da odem tamo i poubijam ih.
Samo mi daj ključeve.
Neću. Mislim da ne bi trebalo ništa da radimo.
I nećeš dobiti moje ključeve.
Kuda si pošao, Majk?
Kako da znamo da smo to baš mi? Šta ako samo izgledaju kao mi?
Naša mračna strana. - Da.
To jesmo mi, ljudi. - Misliš, neprijateljske verzije?
Ako to jesmo mi onda to može da bude... dobro?
Kao neki način da dostignemo
viši nivo svesti, ako hoćemo.
Kao prihvatanje samih sebe?
Pa, da. Uvek kažemo da treba upoznati i pronaći sebe,
ovde imamo mogućnost
da to fizički učinimo.
Veliki je to pritisak.
Vidi ko nam se pridružio. - Ćao, društvo.
Kako si, srce? - Dobro.
Drago nam je da si nam se vratila na večeru.
Da. Kako ide večera?
Strašno si nam nedostajala. - Ide.
Imam ideju.
Imam ideju koja će da ih spreči
da uzmu knjigu iz auta.
O čemu to pričaš?
Otići ću do kuće i ucenjivaću sebe.
Ostaviću poruku zbog koje Majk neće hteti
da ubedi druge da odu po knjigu.
Kako to misliš, ucenjivanje?
Nešto što ja znam a ne želim da se otkrije.
O čemu ti to?
Ono sa Bet.
Ono sa Bet?
Zar niste ti i Hju davno to razrešili?
To je najgora ideja koju sam ikada čuo.
Super je, zato što bi delovalo na mene.
Odlaskom tamo... - To je ista osoba.
Ne znamo... Ti to ne znaš.
Proći će ovo. - Genijalna ideja.
Ne. Nije genijalna. - Genijalna je.
Brate, nemoj. Znam taj pogled.
Majk, nemoj.
Zašto bi to uopšte rekao?
Račvanje. U suprotnom, to su isti ljudi.
Ako su isti ljudi,
zašto da ne ostavimo jedni druge na miru?
To bih ja hteo od sebe.
Možda je to najbolje.
Je l' da? Jesi li ti dobro?
Da, da.
Ne znam da li mi se vrti u glavi zbog kapi ili...
Koje kapi? - Koje kapi?
Jesi li joj dala...
Da. Htela je da uzme...
Osećala sam se tako čudno ranije.
Ono što sam donela, spasilački lek. - Šta je u njemu?
Ima rudbekiju, kanadski ljutić, hristov venac i malo ketamina.
Kunem se.
Ketamin? - Malo ketamina.
Pa, nećete od toga da... - Bet.
Molim? - Izvini ako grešim
i ako je ovo što ću reći izuzetno neprikladno.
Šta?
Jesi li sipala to u hranu?
Da! To bi sve objasnilo. - Li mi je tražila malo.
Ma daj, Amire.
Je l' se ti to šališ?
Morala sam da pitam.
Tražila mi je i ja sam joj dala.
Kada smo uzeli one pečurke pre par godina,
pričali smo o tome i stavila sam ih u sos za špagete.
To je bila grupna odluka.
Znam da smo se tada složili, ali morala sam da pitam jer...
Misliš da bih sipala drogu u hranu?
Jao, bože!
Dobro, pokazaću vam.
Povrh svega ovoga, mislite da bih vas drogirala?
Pokazaću vam. - Samo da vidimo koliko je ostalo.
Ovo je bočica koju sam donela.
Da, i četvrtine nema!
Samo je uzela nekoliko kapi.
To je sve. - To je visokoprocentni farmaceutski...
Razblažen je.
Otvorila si ga i razblažila?
Ali, ako uzmeš dovoljno,
nije li istina da ćeš halucinirati?
Morao bi da uzmeš ogromnu dozu.
Morao bi da popiješ celu bočicu.
Dobro. U redu. Ali, je li istina?
Da, ali... - Dobro. Je li takođe istina da
može i da izazove paranoju?
Da, ali...
Opet kažem, morao bi da popiješ celu bočicu.
Celu bočicu. Celu. - I nikada ne bi,
čak i da svi popijemo po bočicu,
izazvala grupnu halucinaciju.
Nisam kriminalac! - Ovo bi sada bilo dobro objašnjenje.
Mnogo je bolje objašnjenje. - Zar ne bi bilo lepo da svi haluciniramo?
E pa, nije reč o tome! - Dobro.
Verujem ti. - Ovo je bočica.
Tražila je. Dala samo joj. - Dobro.
Nisam vam zatrovala hranu.
Nisam vam zatrovala hranu!
Shvataš? - Skini mi se više.
Bože dragi.
Hvala.
Gde si kupila ovo? Baš je slatko.
U „Galaksiji”, onoj sitničarnici.
Obožavam tu prodavnicu.
Sjajno je. - Imaju baš super stvari.
Moram da popijem nešto.
Da.
Samo hoću da se probudim i počnem iznova.
Plava.
Nije ni otvorena.
Šta ćemo da radimo?
Moramo da bežimo odavde.
Dobro.
Dobro. Uzmimo... - Uzmi knjigu.
Uzeću knjigu. - Da uzmemo kutiju?
Kutiju? - Uzmi je. - Ali, njima ovo...
Jesi li dobro?
Gde si bio?
Treba mi piće.
Ej!
Gde si bio?
Bio sam do kuće, brate.
Rekoh ti. - Šta se desilo?
Odneo sam pismo.
Video sam knjigu.
Hteo sam da slomim prozor
i uzmem knjigu.
Ali nisam. Nisam to uradio.
Samo sam odneo pismo i...
Hteo sam da sačekam i vidim kako će reagovati.
Ali, preplavio me je strah.
Nije te bilo samo 5 minuta. - Pre će biti 45 minuta, brate.
Ne, ne. Pričao si sa mnom. - Sereš.
Otišao si u kuhinju.
Nije te bilo pet-deset minuta najviše.
Pošandrcao si.
O, Majk. Ne čini to.
O, bože. - Majk, šta je...
Ne čini to.
Majk, molim te. Zašto sada?
Zašto ne sada, dušo? Zašto ne sada?
Gde su Hju i...? - Mi smo bili u kuhinji.
Gde je...
Gde je Hju? - Gde je Amir?
Što je još važnije, gde je kutija?
O, bože. Uzeli su kutiju.
Majk, gde su otišli?
Nemam pojma. - Ovo je neverovatno.
Bio si ovde. Šta se dogodilo?
Gde je knjiga?
Zašto bi je odneli u drugu kuću?
Hteli su da je vrate da bi sve ovo ispravili.
Hteli su da je vrate da bi se sve vratilo na staro, ali...
Zašto bi odneli knjigu? To je jedino što ne bismo...
Uzeli su sve što smo imali.
Moramo po njih.
Čekaj. Oni su prvi otišli, je l' tako?
Onda su se vratili i rekli da su nešto videli.
Otada su se ponašali čudno.
Šta impliciraš? - Jao, bože.
Ne, to nije... i vi ste isto izlazili! - Razmisli.
Svi vi. I vi ste izlazili!
Amir je bio tako tih kada se vratio.
I onda nije...
Amir se čudno ponašao. - Ići ću po njih.
Videću šta se dešava. - Dušo, nećeš...
Ne ideš ti nikuda. - Vratiću se.
Odmah se vraćam. Samo idem po njih
i da saznam šta se dešava.
Ne. Ne ideš! - Dušo, opusti se.
Ne. - U redu je. Vratiću se.
Ne puštam te da ideš.
Bilo bi suludo.
Dobro. Šta ćemo onda da radimo?
Oni su tamo, i kunem se da ću dobiti srčani udar.
Moramo nešto da uradimo. - Hajde da popijemo nešto!
Ne znamo ni da li su to bili oni.
Molim te, prestani to da govoriš!
Ako to nisu bili oni, onda je Majk u pravu,
i ne možemo verovati drugoj kući.
Ne možemo verovati nama samima. - Tako je.
Bože. - I naši tragovi su upravo napustili kuću.
Ne. Čekajte.
Tragovi su još uvek ovde.
Ako su oni imali slike, onda...
Majk, ti si fotografisao mene i Kevina, je l' tako?
Je l' ti ovde ta slika?
Ja ne mogu više. Ne mogu!
Možeš li barem da je potražiš?
Potražiću ja još jedno vino.
Kako je ovo glupo.
Da li da ga držim na oku?
Ne želim da ga nadgledam, ali...
Šta znam.
Sačekaj još malo, a onda
idi da popričaš sa njim.
Ja više i ne znam ko je Majk. Ne kada pije.
Svi problemi među nama su nastali kad je počeo da pije.
Zato smo morali da napustimo Los Anđeles.
Zato on nema karijeru.
Jednostavno nije... Ne znam.
Nije čovek za koga sam se udala.
Zdravo.
- Kako si?
Kako se držiš?
S obzirom na sve, dobro.
Uopšte ti ne verujem.
Da, možda malo... - Šta se događa?
Amir mi je rekao da putuješ u Vijetnam
a Em ne ide s tobom?
Da.
Moram da idem zbog posla
na jedno četiri meseca,
i želim da ona pođe, ali...
Bila bi luda da ne pođe s tobom.
To i ja mislim.
Ne znam...
Stvarno ne želim da se mešam.
To se mene ne tiče.
Ali mislim da si oduvek bio neko ko
ima veliki žar za životom, kome je stalo do svog poziva,
i ako imaš partnera koji stalno okleva
kod životnih odluka, ne znam koliko ćeš biti srećan.
Ma, ona je...
Volim ja nju, ali takva je.
Ponekad ume da bude... - Visoka?
Šašava. - Malčice je visoka.
Moraš li da stojiš na prstima da bi je poljubio?
Ponekad su ljudi jednostavno skladni.
Lori... - Kao na onoj utakmici Šarksa?
Ma daj. Ne možeš mi reći da nismo sjajna kombinacija.
Posle toga sam morala na jogu nedelju dana da bih se oporavila.
Sećam se toga.
Mislim da bi, možda...
Lori.
Izvini. Svakakve granice prelazim sa tobom.
Da.
Srce? - Ćao.
Znaš, mislim da si u pravu,
da se sve događa sa razlogom.
Da donesem palicu?
Tebi ili meni?
Može biti i jedno i drugo.
Šta radimo ovde?
Ako popuštam tamo, popuštam i ovde.
Ne mora da bude tako. - Naravno da mora.
Isto je.
Ne, nije.
Kako to misliš?
Jer nema šanse da te tamo ili bilo gde drugde,
iko voli koliko te ja volim baš ovde.
Zajebao sam stvar.
Ćao. - Ćao.
Kako se držiš?
Dobro.
Je li sve u redu?
Je l' se nešto dešava?
Bet je malo pre došla do mene i
nije puno pričala ali je rekla da je
videla tebe i Lori kako pričate u hodniku, i...
Pobogu, Em. Mislim da sada
imamo preče brige
od onoga što Bet kaže.
Bože!
Neverovatno. - Ovaj put je generator.
Čekaj. - Dobro. Znaš šta da radiš.
Imamo gomilu kutija s šibicama kod kuće. - Nemoj da se opečeš.
Kevine, imaš li šibice? - Da, imam nekoliko.
Evo ti.
Drži.
Da stavim ovo na sto? - Da.
To je bilo tik ispred.
To zvuči kao jedan od naših automobila.
Kao da provaljuju u auto.
Ja idem napolje. Ne mogu da podnesem ovo.
Videću šta se dešava. - Ne bez nas ostalih.
Hajdemo svi. - Dobro, pođite, ali ja idem.
Da uzmem kaput. - Mislim da ne treba da idemo.
Treba nam lampa. - Bićemo dobro.
Imam je ovde. - Vi idite prvi, važi?
Spremni? - Da. - Dobro, idemo.
Ne razdvajajte se. - Idemo.
Odakle se čulo? - Ne znam.
To je to, je l' tako?
O, bože! - Pogledaj.
Ima li ičega unutra? - Ništa ne vidim.
Jao, bože. Je l' bi trebalo...
Da proverimo svoje automobile? - Ovo je nenormalno.
Da, nek svako proveri svoj auto.
Da vidimo da li ćemo išta naći. - Da proverimo naše automobile.
Okej. - Posle tebe.
Jeste li svi tu?
Ne bi trebalo da se previše razdvajamo.
Je li sve u redu?
Da.
Uzela sam ovaj prsten koji si mi kupio na vašaru.
Sećaš se? Znam da je...
Znam da je blesavo, ali htela sam da ga stavim.
Blesavice.
Bio je to dobar dan. - Jeste.
Je l' među nama sve okej?
Jeste, dušo. - Posle onoga sa Lori?
Da.
Ne znam koji je njoj vrag,
ali među nama je sve super.
Dođi.
Je li sve u redu sa Hjuovim autom?
Kako to misliš? - Jesu li uzeli nešto?
Malopre si proverio njegov auto. Jesu li uzeli nešto?
Uopšte nema smisla.
Misliš da je neko samo pokušavao da nas zaplaši?
Zaplaši? Ne.
Ništa od ovoga...
Kao da traže nešto, ali...
Ali tamo nema ničeg. - Baš tako. Nema ničeg. Pa zašto...
Videli su da tamo nema ničega.
Mi smo videli da tamo nema ničega. - Znam!
Zašto polomiti prozor ako nema ničega?
To nema nikakve logike. - Ništa ovde nema logike.
Gde si ti bila?
Otišla sam po ovaj prsten.
Lepo.
Sačekajte. Hajde da pokušamo
da otkrijemo zašto
bismo mi provalili u auto, Hjuov auto,
znajući da knjiga nije unutra.
Pretpostavljamo da je motiv knjiga.
Šta ako je motiv nešto potpuno drugo?
Jeste li čuli nešto? - Šta to bi?
Napolju je. - Ne, Majk.
Do vraga! Neko dolazi. - Šta?
Dolaze li ovamo, narode?
Da. To je Hju.
Je li Hju? - Je l' Amir s njim?
Da, plavi su. Hju i Amir. Opušteno.
Idu ka vratima. - Jesi li siguran?
Izgleda. - O, dušo.
Jeste li svi dobro?
Gde si bio? Šta se desilo?
Zašto ste uzeli knjigu? Šta ste uradili?
Recite nam šta se desilo.
Otišli smo da telefoniramo, i onda
kada smo pogledali kroz vrata, videli smo...
Videli smo ovo, takoreći. Preplašio sam se.
Pao sam i udario glavu. Vratili smo se u kuću da...
Čekaj. Vi ste se već vratili ovde.
Već smo čuli ovu priču.
Zašto nam ponovo pričate ovo?
Vratili ste se sa kutijom. - Ček, šta?
Vratili ste se i nakon što si udario glavu,
dali smo mu flaster, a ti si nam dao...
Ali ne taj flaster.
Kako to misliš? - O, bože. Dala sam ti platneni flaster.
Čekaj malo. - Zašto ste otišli ranije? - Ovde su bili Hju i Amir?
Da. - I otišli ste sa knjigom.
Uzeli ste i slike, a nismo znali kuda ste otišli.
Bili smo u kući gde su svi imali crvene štapiće.
Vi imate crvene štapiće. - Razumete li?
Mi imamo crvene štapiće jer smo ih uzeli iz druge kuće.
Da. - Pogledajte.
Pogledajte. Ta kutija sa crvenim štapićima je neotvorena.
Narode, ako su krenuli odavde, onda im je ovde i mesto.
U pravoj su kući.
Dobro nam se vratili.
Au, čoveče. Izvini. - U redu je.
Ljudi, kakvaj bio drugi Majk? Šta je radio?
Drugi Majk je zabrinut za tebe.
Znači, vi ste nam ostavili poruku?
Ne, ja nisam ni izašao s tom porukom.
Na kraju smo imali dve.
Kao i mi.
Imamo dve poruke.
Jedna je napisana ovde a druga je ostavljena na vratima.
Ako ni ti ni drugi Hju niste
ostavljali poruke, onda ko jeste?
„Zbog kvantne dekoherencije, između različitih ishoda
ne može biti međusobne interakcije.”
Ta jedna poruka je napisana barem četiri puta.
Koliko Hjuova i Amira ima tamo?
Pre nego što išta učinimo,
moramo da odlučimo kako da obeležimo našu kuću.
Jednostavno ostanemo unutra. - Ne, ne. U pravu je.
Ne možemo da ostanemo unutra.
Treba nam nekakva oznaka. Moramo da obeležimo kuću.
Ako su sve kuće iste,
i mi stavimo oznaku ispred,
možda će biti beskrajan broj kuća s tom oznakom.
Treba nam nešto nasumično.
Nešto što se ne može ponoviti. Nešto jedinstveno.
Kockice. Imate li ih? - Je l' imate?
Jamb. - Da, od jamba.
Ako svako baci broj za sebe, koliko je to?
Šest puta šest puta šest... To je izuzetno nasumično.
Verovatnoća ponavljanja je mala. - I šta onda?
Ali, moramo da imamo nešto vizuelno.
Da zapišemo nešto,
ili da ostavimo nešto u kovertu ili napolju?
I dalje ne bismo znali.
Treba nam nešto za obeležavanje.
Da. Stavićemo ih u kutiju.
Tačno to su oni uradili.
Bili su ispred nas. - Pravili su oznaku za svoju kuću.
Napravili su jedinstvenu oznaku. Samo što smo je mi uzeli.
Ako nama ovo zvuči kao dobra ideja,
zvučala bi i njima.
Imate li neku kutiju? - Da, potražiću.
Dakle, trebaju nam fotografije.
Ovo je suludo. - Kao i ostatak večeri.
Ovde ima puno slika. - Ne možeš tu da uzmeš.
Smešna je.
Izgledam kao advokat Grizlija Adamsa. - U pravu si.
Ja te neću angažovati.
Šta kažete na ovu kutiju?
Nisam ni znala da je imamo.
Bila je ispod nekog krša pozadi.
Može to.
Znači, to je tvoja kutija?
Sve vreme je bila ovde. - Naravno da jeste.
Meni se ne seku ove slike.
A na svim slikama smo zajedno, dušo.
Ja, zapravo, imam jednu Kevinovu sliku.
Znam da je to čudno. - Šta?
To je zbog broja mog tekućeg računa. Napisan je na poleđini ove stare slike
i odavno mi stoji u novčaniku.
Evo je.
Šta? - Znaš šta?
Isećiću ovu ovde sliku. - Iskoristi ovu, u redu je.
Samo izgrebi broj.
Gotovo.
Super. Mislim da imamo slike svih osim mene.
Drago mi je što čuvate slike svog prijatelja Amira.
Fotografisaćemo te.
Nasmeši se, džiberu.
Da vidim.
Nije potpuno ista.
Nije ista kao ona iz kutije.
Fotografisali su me u drugoj kući, ali nije ista.
O ovome smo pričali. Trenutak u kome može da
nastane razlika, račvanje.
To ćemo sada da postignemo sa ovim kockicama.
Čekaj. Pošto smo mi plava kuća,
zar ne treba da koristimo plavi marker?
Da bismo još više bili... - Ima logike.
Može? - Verovatnoća se povećava za 3.
Je l' svi imamo po kocku?
Šta si dobila? - Bet?
Dobro.
Šest.
Hju? - Tri.
Majk? - Četiri.
Šest.
Dva.
Znate li šta je „brzi kod”? To je ono kada
na internetu otvorite svoj bankovni račun,
i pre nego što ukucate lozinku, daće vam
da izaberete sliku.
To vam je brzi kod ili multifaktorski autentikator.
Mi ih pravimo. Stavljamo ih na svaku veću stranicu.
Kao neka ikonica.
Nasumični objekat.
Da. Šta ako svaka kutija
u sebi ima predmet koji služi kao brzi kod?
Aha. Samo treba izabrati šta da stavimo.
Možemo da stavimo bilo šta. Na primer, sveću ili knjigu ili...
Kuhinjsku rukavicu. - Ili reket za stoni tenis.
Ili reket za stoni tenis. Baš tako.
Šta kažete na ovo? - Podmetač? - Nasumično je.
Je li išta večeras nasumično?
Ako morate da izađete napolje,
kada dođete do kutije, otvorite je.
Vidite li to unutra, znaćete da ste na pravom mestu.
Osećam se bolje.
Dobro. Imamo kutiju.
I samo nam je cela noć trebala da skapiramo ovo.
Obeležili smo kuću. Ako ostanemo zajedno,
budemo oprezni, i niko ne odluta, prebrodićemo ovo.
Hvala, treneru. - Da.
Hoćeš nešto? - Da, može čašu vode.
Ja ću da popijem nešto.
Pitam se koliko su ti brojevi različiti od onih iz prve kutije.
Proveriću.
Gde mi je digitron?
Da vidimo. Ako nas ima osmoro,
to je šest puta šest
puta šest.
Tri boje štapića puta tri,
to je 5 038 848 mogućih varijanti.
To je varijabla.
Jesi li dobro?
Je l' sve u redu s brojevima?
Da.
Sećaš li se koji je broj bio na poleđini tvoje slike?
Pet. - Je l'?
Našao sam super mesto napolju, samo da ne naiđu još neki Hju i Amir.
Kevine, sećaš li se koji je broj bio na poleđini tvoje slike?
Šest. - Je l'?
Bet? - Tri.
Hju, da li se ti sećaš?
Bila je trojka. - Siguran si?
Da. Šta se dešava u kuhinji?
Kuglof. - Kuglof.
Devojke vade desert
pre nego što ga ovi iz druge kuće pojedu.
Majk, moram nešto da ti pokažem.
Brojeve koje sam zapamtila
iz kutije koja je donesena iz druge kuće
jesu ovi brojevi.
Ali, ovo su brojevi koje sam našla ovde,
u ovom notesu.
Upravo sam pitala sve da li se sećaju svog broja.
Bet i Li su prvobitno iz ove kuće,
jer nisu ni izlazile.
Ali mi ostali... Mi nismo iz ove kuće.
Mi smo posetioci.
Što znači da ova Li nije tvoja žena.
Razumeš li me?
A, to i nije sve.
Hju i Amir
su iz treće kuće.
Malopre mi je pokazao telefon. Nije polomljen.
Sećaš se mračnog područja kroz koje smo prošli?
Izgleda da se ko god prođe kroz to,
nađe u svojevrsnom ruletu,
a odredište određuje puka šansa.
Ko god prođe kroz to
se neće vratiti u kuću iz koje su krenuli.
I mislim da moramo da nađemo našu kuću pre prolaska komete
jer, nakon što ona prođe,
mogli bismo da budemo zaglavljeni ovde.
Gde god da smo.
Ne želim da budem zaglavljena ovde.
Ako je tvoja teorija tačna,
ako prođemo kroz mračni predeo,
a on jeste kao nekakav rulet,
ne možemo biti sigurni
da ćemo se vratiti u našu prvobitnu kuću.
Ja bih da ostanemo ovde.
Mislim da nam nema pomaka.
Stavio sam je pored kapije. Trebalo bi da bude u redu.
Ako svi ostanemo ovde, bićemo dobro.
Ne otvaraj!
Šta je to?
- Za Majka.
O, jebote! - Bože.
„Majk, prijatelju moj.
Bet plus knjiga jednako je Trinidad klub.
Ne dopusti da se to dogodi. Ma šta da je potrebno.”
Šta je ovo?
Ma samo poruka. Majk je imao suludu ideju da,
ukoliko ostavi ovu poruku tamo,
to će ih sprečiti da uzmu knjigu.
Nije to ništa. Samo glupa ideja.
Naš Majk je nije isporučio. Šta je ovo?
Samo neki drugi poludeli Majk trčkara unaokolo. Nije ništa.
Ti znaš o čemu se radi? Šta je ovo? - Pričali smo o tome.
O čemu je reč? - Stvarno, nije ništa.
Ne treba da dižemo frku oko toga. Zaboravite. - Što nam onda ne kažeš?
Bet?
Majk, šta je ovo? - Bestraga.
To...
Nije ništa.
Ako nije ništa, što mojoj ženi
ide krv na nos, jebote?
Jao, dušo. - O, bože.
Bet, šta je bre ovo? - Rekao sam ti.
Rekao sam ti da je glupo. - Šta to?
Pre dvanaest godina. Majk i Bet.
Hteo je da ucenjuje sebe.
Šta je ovo? - Da bi dobio knjigu.
Ono nije dobro. Ovo stvarno nije dobro.
Nikada nisi rekao Hjuu? - Nameravao sam.
Moramo da preguramo noć.
Pokušajmo. - Rekao mi je da ti je kazao!
Zašto mi ti nisi rekla?
Zato što nisi spominjao to. - Ko je još znao za ovo?
Ko je još znao?
Li, jesi li ti znala? - Da.
Kevine, ti? - Rekao nam je da ti je kazao.
Svi su znali? - Mislili smo da znaš.
Svi su znali za ovo osim mene?
Hju, slušaj. Nije kao što izgleda.
Nama čak i nije mesto ovde. - Jebote, neverovatan si!
Neverovatan si! - Slušaj. Mi smo ovde posetioci.
Ovo nije naša kuća. - Šta to pričaš?
Ovo je kuća Li i Bet.
Spavaš sa mojom ženom i to si našao da mi pričaš?
Proveri svoj telefon. Je li slomljen?
Kakve to veze ima s bilo čime?
Je li ti telefon slomljen? - Kakve bre to veze ima?
Proveri. - Pokaži nam.
Ne, nije slomljen.
I kakve to veze ima s time što si spavao s mojom ženom?
Tvoj telefon je bio slomljen od početka večeri.
Ne. Emin telefon je slomljen. - Bio je i tvoj.
U onoj kutiji, prvoj koju smo dobili,
nalazio se nasumični predmet.
Koji je bio vaš predmet?
Kakve bre to veze ima s bilo čime?
Odgovori mu.
Heftalica. - Ne, ne.
Šta? - Mi smo imali kuhinjsku rukavicu.
Naš je bio reket.
Šta? - Moj je bio salveta.
Ma, šta to pričaš?
Hju, to nije moja Li. To nije tvoja Bet, a ja nisam tvoj Majk.
Nisi ti ljut na mene.
Mi smo ovde u drugoj stvarnosti.
Jesmo, jer u mojoj stvarnosti
moj najbolji drug nije spavao s mojom ženom.
Hju, zar ne razumeš šta ti govorim?
Ovo je počelo večeras, i ukoliko postoji milion stvarnosti,
ja sam spavao s tvojom ženom u svakoj od njih.
Mamu li ti...
Hju!
Dođi!
Jesi li dobro? - Smiri se.
Idem da donesem led.
Jesi li dobro?
Sedi.
Jesi li dobro, srce?
Čekaj da ti stavim ovo.
Dobro, prekriću ga nečim.
Ja sam doneo neke odluke koje se ne mogu izbrisati.
Zaglavljen sam ovde.
Ja sam kao ona mrtva mačka.
Cele noći smo se brinuli
da tamo negde postoje mračne verzije nas samih.
Šta ako smo mi mračne verzije?
Do đavola!
Zašto mi nisi rekla?
Neko je u kući!
Gubi se odavde!
Ne, ne, ne. - Šta se dešava?
Je li povređen? - Jesi li dobro?
Ko je to bio? - Majk?
Zna li iko šta treba da radimo?
Majk? - Da li diše?
Bože dragi! - Lori, u redu je. - Jesi li ti normalna?!
Smiri se. - Lori, prestani.
Lori, pobogu. Nek neko pomogne Majku.
Kevine, ućutkaj je.
U redu je, Lori.
Diši. U redu je. Sve je u redu.
Em.
Em, kuda si pošla?
Smiri se. Sve je u redu.
Puštaj me! - Donesi krpu ili peškir. Bilo šta.
Daj ga ovamo! - Skidajte je!
Skidajte je! Ne podnosim krv! - U redu je. Makli smo je.
Sve će biti u redu. Smiri se.
Beži od mene!
Svima unosiš paniku.
Ko ste bre vi ljudi?
Spusti bocu. - Da je spustim?
Vi ste svi ludi.
Ti si oduvek bio lud.
Ona donosi nevolju.
Nismo se videli godinama.
Znate, Vijetnamski je tonski jezik.
Stvarno je tonski jezik.
Ćao. - Ćao.
Živeli.
Ne bih rekao da radim previše.
Moram puno da radim, ali izbalansiraću sve.
Šta ćeš ti dok on radi? Šta planiraš?
Ne znam. Ništa posebno.
Možeš da istražuješ. - Da, istražuj.
Skupljaj sredstva. Nateraj te Vijetnamce da investiraju.
Skupljanje sredstava u San Francisku. - Investiraj u Vijetnamce.
Kažu da je tamo prelepo. - U ovo doba godine.
Moja rođaka je živela tamo godinu dana.
Rekla je da je fantastično.
Jesi li ikada bio tamo? - U Vijetnamu, ne. Bio sam u Kambodži.
Kambodža je bila super.
Jesi li posetio Angkor Vat dok si bio tamo?
Da. - Bilo je lepo.
Super.
Zamisli to.
Šta to bi?
Zvučalo je kao prozor automobila. - Kao staklo.
Zvučalo je kao vetrobran.
To je moje.
Da ponesemo i štapiće?
Ne idemo na rejv.
Ti bi da ideš na rejv?
Ne vidim nikoga.
Čiji je to auto? - Zaboga miloga!
Jebote. - O, dušo.
Tek što sam ga kupio. - Žao mi je.
Nema strukturnog oštećenja.
Jesu li uzeli nešto?
Nisu uzeli stereo. - Hajde.
Bolje da proverimo i ostale automobile,
da vidimo kakva je situacija.
Da. - Dušo, gde je naš auto?
Na prilazu. - Dobro.
Em, sve u redu? - Da, ovde sam.
Ćao. - Ćao.
Gde si ti? Narode, ovde je.
Tražili smo te.
Bila sam kod auta.
Je l' sve u redu? - Jeste.
Izgubila si nam se. - Jesam.
Moglo je i nešto gore da se desi.
Otišla sam da uzmem prsten.
Možete da ostanete. - Dobra ideja.
Spavajte ovde. - Šta si radila tamo?
Em. Šta si radila tamo?
Pogled na kometu je sjajan odande.
Ušla si kroz ta vrata?
Da. - Šta fali tim vratima?
To su vrata koja ne vode nikuda. Zar ne znate to?
Dobro, de. Hajde da bacimo pogled. - Da je vidimo.
Smučilo nam se da slušamo o feng šuiju.
Napolju je ledeno. - Hajde.
Ti si je spomenula. Hajde da je vidimo.
Zašto nikada ne izlazimo ovamo?
Nikada nam ne prolaze komete.
O, bože.
Šta to radi?
Raspada se.
Je l' se to desi na kraju? - Izgleda.
Em, hoće li Ketrin Meris da te zamenjuje u životu dok si na putu?
Niko to ne može.
Sviđa mi se ovo.
Ma daj!
Rado bih pekao kolače od belog sleza na tom meteoru.
Na dugačkom štapu.
Da?
Em, je l' sve u redu? - Da.
Šolja se zapušila.
Ta je pokvarena. Moraš u glavno kupatilo.
Važi. Odmah izlazim.
O, bože! - Em.
Ustala si.
Pravim doručak. Biće spreman za pet minuta.
Ćao. Je l' se osećaš bolje?
Da. - Dobro.
Idem da se obučem. Odmah se vraćam.
'Jutro.
Jesi li dobro, dušo?
Jesi li dobro?
Sinoć si pala u nesvest.
Mrmljala si. Stavio sam te na kauč.
Ovo sam našao u kupatilu.
Čudno. Ovo me ti zoveš.
Halo?
Preveo Stevan Jevrić
Preuzeto sa www.titlovi.com