Л Ю С И
Животът ни е бил даден преди милиард години.
Какво направихме с него?
Люси!
Лесна работа - влизаш, излизаш и готово.
Защо не го направиш сам?
Онзи не очаква такова парче да му занесе куфарчето.
Направо ще лудне. Хайде де!
Какво има вътре? - Сладурче...
Не ми психясвай сега. Нали ми имаш доверие?
Ричард, наистина те харесвам,
но си имам свои грижи.
Толкова неща са ми на главата.
Какво правиш? - Прибирам се. Имам изпити.
Ще си взема душ и ще уча.
Онзи ден бях в един музей и знаеш ли какво открих?
Нарекли са първата жена Люси.
Люси
Това трябваше да ме разведри ли? - Да. Не.
Ще ти звънна. - Добре де.
Ще бъда честен. Не мога да го занеса.
Имах някои търкания с онзи.
Нищо сериозно, но с теб проблемът е решен.
Влизаш и казваш на рецепцията да повикат г-н Джанг.
Той взема куфарчето, ти го заслепяваш с усмивка и си тръгваш.
Ето, рецепцията се вижда и оттук.
Хайде де.
Какво има в куфарчето? - Някакви бумаги.
Отвори да видя. - Заключено е.
Г-н Джанг знае кода. Аз само го доставям.
Плащат ли ти за това? - Горе-долу.
Колко?
Сега ще се пазарим ли? - Не, искам да знам колко ти плащат.
Хиляда долара. - За да доставиш някакви бумаги?
За десет минути дават хилядарка. Останалото не е моя работа.
Не е и моя работа. - Чуй ме!
Ще делим наполовина.
По петстотин на човек. - Ще ти звънна, Ричард.
За трети път тази седмица идвам тук със същата каубойска шапка...
Проблемът е решен. Върви, ще те чакам тук.
Миличка, правил съм го толкова пъти. Наистина са някакви бумаги.
Сигурно са крадени чертежи. Тук така се прави.
Дори и шапката ми са изкопирали.
Виж - "произведено в Тайван".
На добър час, каубой! - Моля те!
Ричард, трябва да тръгвам.
Какво правиш?
Много Съжалявам. Трябва да ми помогнеш.
Престани и го свали веднага! - Не мога.
Ключът е у Джанг. Върви да го потърсиш на рецепцията.
Махни го веднага! - Нямам избор.
Да приключваме по-бързо. - Не мога да повярвам.
Ще те чакам тук. Давам ти дума. - Тя не струва пукната пара!
Струва 500 кинта. В аванс.
Ти си кретен! - А ти си прекрасна.
Мога ли да ви помогна? - Да.
Идвам при... г-н Джанг.
За кого да съобщя? - За Ричард.
Изпраща ме Ричард.
А вашето име?
Не, Ричард.
Той остана да паркира колата.
Г-н Джанг държи да научи името ви.
Люси. - А фамилия?
Просто Люси.
Ако може по-бързо, понеже... - Момент да преведа.
Г-н Джанг идва. Стойте тук.
Може ли да седна? - Г-н Джанг каза да стоите тук.
По-добре го послушайте.
Извинете ме. Хотел "Рийджънт".
Не!
Моля ви!
Моля ви! Не зная нищо!
Не зная нищо, моля ви!
Не, моля ви!
Говорите ли английски?
Да, аз съм Люси.
Станала е ужасна грешка. Трябваше само да донеса куфарчето.
Ако нямате ключ, срежете веригата, а не ръката ми.
Моля ви.
Умолявам ви.
Не, не!
Не, моля ви!
Моля ви!
Здравейте! Аз говоря английски и ще превеждам на г-н Джанг.
Моля ви, кажете му, че не съм направила нищо.
Не зная нищо. Станала е грешка.
Моля ви, кажете му. - Да, изчакайте.
Г-н Джанг пита какво има в куфарчето.
Не знам какво има вътре. Вие говорите ли английски?
Да, учил съм една година в международна гимназия в Ню Йорк.
Ричард ме накара да ви дам куфарчето. Това е всичко, което знам.
Кажете му, моля ви.
Даде ми лист с някакви цифри. Не знам за какво.
Това е кодът на куфарчето.
Какво има всъщност в него? - Нищо опасно.
Тогава защо не си го отвори сам?
Той няма доверие на г-н Ричард.
И аз му нямам доверие.
Излизахме само седмица.
Г-н Джанг настоява да отворите куфарчето.
Помогни ми, Господи!
Иска да побързате. Г-н Джанг си има и друга работа.
Можете ли да опишете съдържанието на куфарчето?
Четири найлонови плика, пълни с някакъв синьо-лилав прах.
Изглежда гадно.
Г-н Джанг иска да ви предложи работа.
Работа ли?
Не ми трябва работа.
Ако животът е започнал преди около милиард години,
първите нервни клетки се появяват 400000 години по-късно.
Тук започва познатият ни живот.
Формиращият се мозък е едва няколко милиграма.
Все още няма никакви признаци на разум.
Той действа по-скоро като рефлекс.
Един неврон - живи сте. Два неврона - движите се.
А с движението започват да се случват интересни неща.
Животинският живот на Земята е на милиони години.
Повечето видове използват 3-5%%% от мозъчния си капацитет.
Но едва с появата на човека на върха на животинската верига
най-сетне имаме вид, който използва повече от мозъчния си капацитет.
Десет процента не изглеждат много, но вижте какво сме постигнали с тях.
Сега да разгледаме един особен случай.
Единственото живо създание, което използва мозъка си
по-добре от нас.
Делфинът.
Това изключително животно
използва до 20 процента от мозъчния си капацитет.
Това му позволява
да има ехо локационна система,
по-ефективна от всеки сонар, изобретен от човека.
Делфинът обаче е развил сонара си естествено.
Това е решаващият момент в днешния ни философски размисъл.
Бихме ли могли да заключим,
че човеците се стремят по-скоро да имат, отколкото да бъдат?
Люси.
Какво сте ми направили на корема?
Нищо, само малък хоризонтален разрез.
Направен е много добре.
До месец белегът ще е почти изчезнал.
Другото лято ще си печеш коремчето на плажа.
Белегът не ме притеснява.
Питаш защо сме те отваряли ли?
Бъди спокойна, не сме вземали органи.
Просто пъхнахме в теб едно пакетче.
Това е нов наркотик, по който хлапетата в Европа ще луднат.
Какво е това? - Научният термин е СРН4.
Понеже не звучи особено секси,
още му търсим по-впечатляващо име.
Някакви идеи?
Извини ме.
Добре дошли! Заповядайте!
Чудесно!
Просто великолепно!
Как си? - Много добре.
И така, преди всичко...
Благодарности за участието. Сигурен съм, че ще мине като по вода.
С тези чудесни билети и паспорти ще се върнете у дома до 24 часа.
При пристигането си ще бъдете посрещнати от нашите хора,
така че да си приберем стоката,
след което ще откриете отново свободата, която заслужавате.
Едва ли има нужда да напомням на онези от вас,
които се изкушават да предупредят или да се предадат на властите,
че разполагаме с имената и адресите на семействата ви до девето коляно.
Така че разчитаме на пълната ви дискретност.
И така, господа и госпожо,
позволете пръв да ви пожелая на добър път!
Чудесно.
Ще го продавате ли? - Такъв е нашият бизнес модел.
За примитивни създания като нас животът сякаш има само една цел...
да печели време.
А преминаването през времето изглежда целта и на всяка клетка от тялото ни.
За да постигнат тази цел, масата клетки, изграждащи червеите и хората,
имат само две възможности: да бъдат безсмъртни
или да се възпроизведат.
Ако средата й не е достатъчно благоприятна...
...клетката избира безсмъртието.
С други думи, самодостатъчност и самоуправление.
От друга страна, ако средата е благоприятна...
...тогава те избират да се възпроизведат.
По този начин, когато умрат,
те са предали цялата информация и познание на следващата клетка,
която ги предава на следващата и така нататък.
Така познанието и усвояването на знания
се предават през времето.
Добре, запази спокойствие и се опитай да печелиш време.
Ще имаш време да мислиш на самолета.
Ти само се качи и се махай оттук. Сега е важно да печелиш време.
Не прави нищо, запази спокойствие. Важното е само, че си жива.
Само изчакай и спечели време.
Печели време.
Не съм в настроение.
Да си представим
какъв би бил животът ни, ако имахме достъп, да речем...
до 20%% от мозъчния си капацитет.
Този първи етап би ни дал достъп и пълен контрол над тялото ни.
Професоре. - Да?
Това доказано ли е научно? - Признавам, засега е само хипотеза.
Но ако само помислите,
притеснително е да осъзнаем, че гърците, египтяните и индийците
са знаели за клетките векове преди изобретяването на микроскопа.
А какво да кажем за Дарвин?
Когато оповестил теорията си на еволюцията, го взели за глупак.
От нас зависи да изтласкаме правилата и законите
и от еволюция да преминем към революция.
Сто милиарда неврона на човек,
от които са активирани едва 15 процента.
В човешкото тяло има повече връзки от звездите в галактиката.
Ние притежаваме гигантска информационна мрежа,
до която почти нямаме достъп.
Професоре, а какъв би бил следващият етап?
Следващият етап вероятно би бил контрол над други хора.
Но за него ще ни трябва достъп поне до 40%% от мозъчния ни капацитет.
А с контрола над себе си и другите идва и контролът над материята.
Но тук вече навлизаме в научната фантастика
и не знаем повече от куче, съзерцаващо луната.
Извинете. - Да.
Какво би се случило, ако пренебрегнем някого,
който е отключил 100%% от мозъчния си капацитет?
Сто процента ли? - Да.
Нямам представа.
Говорите ли английски? - Не, не...
Ти говориш ли английски? Закарай ме в болница.
Кракът ми!
Болница. - Чакай ме тук.
ХИРУРГИЯ РАДИОЛОГИЯ
Госпожице?
Госпожице! - Трябва ми помощ. Спешно е.
Не може да влизате тук. Оперираме. Излезте, ако обичате.
И без това нямаше да го спасите.
Туморът беше засегнал мозъчната кора и гръбнака.
Поставиха в мен пакет с наркотици. Трябва да го махнете - изпуска.
Действайте.
Само ще ви поставя местна упойка. - Не си правете труда.
Ясно.
Добре, само се успокойте.
Свалете пистолета. Само ще ви прегледам.
Нещо против? - Не.
Ало? - Мамо?
Люси, радвам се да те чуя, миличка!
Колко е часът при теб?
Не знам, през нощта е. - Изчакай да затворя другия телефон.
Ще трябва да отворя.
Тук съм. Нали не прекаляваш с купоните и се грижиш за себе си?
Опитвам се, мамо.
Благодаря, че ме изненада така.
Баща ти ще е разочарован, че те е изтървал. Още е на фитнес.
Обикновено ни звъниш сутрин.
Мамо?
Усещам всичко. - В какъв смисъл, миличка?
Пространството, въздуха...
трептенията...
хората...
Мога да почувствам гравитацията.
Усещам въртенето на Земята...
топлината, която излъчва тялото ми...
кръвта във вените ми...
Усещам мозъка си...
дълбините на паметта си...
Миличка, връзката е лоша, не те чувам добре.
Какво каза за паметта?
Болката в устата ми, когато бях с шини...
Помня усещането от ръката ти върху челото ми, когато имах треска.
Помня мекотата на котката, когато я галех...
Каква котка, миличка?
Сиамката със сини очи и прекършена опашка.
Миличка, не може да я помниш. Тогава нямаше и годинка.
Спомням си вкуса на кърмата ти.
Стаята, течността...
За какво говориш, миличка?
Исках само да ти кажа, че много ви обичам с татко.
Миличка...
и да ти благодаря за целувките, които още чувствам по лицето си.
Обичам те, мамо. - И аз теб, миличка.
Повече от всичко на света.
Колко е останало? - Петстотин грама.
За колко време тялото ми ще елиминира останалото количество?
За да ви отговоря, трябва да зная какво е.
Може ли? - Да.
СРН4.
Кажете ми какво е.
Женското тяло го произвежда през шестата седмица от бременността
в малки количества.
Това е като атомна бомба за бебето.
Дава на плода нужната енергия да формира всичките си кости.
Чувал съм, че правят опити да го синтезират.
Не знаех, че са успели.
Ако действително е СРН4,
при тези количества съм удивен, че сте още жива.
Не за дълго.
Добиването на знания е болезнен процес.
Както когато като малък, костите ти растат и цялото тяло те боли.
Представяш ли си - помня звука от растенето на костите ми.
Като дращене под кожата.
Сега всичко е различно.
Като звуците от музика, която разбирам. Като флуиди.
Странно е как преди се вълнувах коя съм и каква искам да бъда.
А сега имам достъп до дълбините на мозъка си
и ясно виждам, че онова, което ни прави, които сме, е примитивно.
Това са само пречки.
Звучи ли ти логично?
Например болката, която изпитваш, ти пречи да проумееш.
Сега единственото, което изпитваш, е болка.
Къде са другите, които пренасят наркотика? Трябва ми.
За медицински цели.
Берлин...
Париж...
Рим...
Благодаря, че сподели.
Добър вечер, професоре.
Тук ли ще вечеряте? - Боя се, че да. Изтощен съм.
Приятна почивка.
Изкара ми акъла! Звъниш като луда!
Липсваше ми.
И ти на мен.
Да не си изгуби ключовете? - Да.
Може ли да ползвам лаптопа ти? - Разбира се.
Вчера бях на прослушвания и откачих.
Оставят те да висиш цял ден и само ломотят на китайски.
Кой ти разбира китайски? Аз не.
После казват, че ще ти звъннат, но дори не ти вземат номера.
Като изключим един, който обаче не е китаец.
Работи в агенцията и е толкова сладък!
Толкова спокоен и самоуверен. А какво дупе има!
Просто невероятен. И няма да познаеш къде ме заведе.
В "Четири сезона" - кралския апартамент. Любихме се цяла нощ.
Но стига за мен. Какво става с теб?
Как е Ричард? - Мъртъв.
Вие сте луди. Ще си взема душ.
САМЮЪЛ НОРМАН
Казвам се Люси. Току-що прочетох изследванията ви. Трябва да се видим.
Всичките ми изследвания ли?
Поласкан съм, но ми е трудно да повярвам.
Написал съм... - 6734 страници. Знам ги наизуст.
Да не сте приятелка на Емили?
Звучи като една от глупавите й шеги. При вас ли е?
Не, сама съм.
Коя сте вие? - Казах ви току-що.
Люси, нали? Извинявам се.
Четох теорията ви за мозъчния капацитет.
Малко е примитивна, но сте на пръв път.
Благодаря.
Клетките ми се възпроизвеждат с по няколко милиона в секунда.
Не мога точно да изчисля момента на смъртта си,
но няма да издържа повече от 24 часа.
За какво говорите? - Теорията ви не е само теория.
Абсорбирах голямо количество синтетичен СРН4
и ще достигна 100%%% от мозъчния си капацитет.
В момента съм на 28 процента.
Написаното от вас е вярно. Щом достигне 20%%%, мозъкът се отваря
и разширява всичко останало. Пречките отпадат една след друга.
Колонизирам собствения си мозък.
Ами... не знам какво да кажа.
Вярно е, работя над тази теория над двайсет години,
но това винаги са били хипотези и идеи за изследване.
Не съм очаквал, че някой...
Контролирате ли метаболизма си? - Да.
Започвам да контролирам и телата на другите.
Също магнитни и електрически вълни.
Не всички, но основните - телевизия...
телефон...
радио...
изумително.
Не изпитвам болка...
страх...
желания...
Сякаш всичко, което ме прави човек, постепенно замира.
Колкото по-малко се чувствам човек,
цялото това познание...
за всичко - квантова физика, приложна математика...
за безкрайния капацитет на клетъчното ядро...
Цялото това познание сякаш експлодира в мозъка ми.
Не зная какво да правя с него.
Ако питате мен какво да правите...
Знаете ли...
Ако помислите над самото естество на живота
от самото му начало...
От появата на първата клетка,
която се е разделила на две клетки...
единствената цел на живота винаги е била...
да предава нататък наученото.
Не съществува по-висша цел.
Така че ако питате какво да правите с цялото това познание, бих казал...
да го предадете нататък.
Както всяка отделна клетка, преминаваща през времето.
Времето.
Да, разбира се.
След дванайсет часа ще съм при вас.
Тръгваш ли? - Да.
Какво е това? - Рецепта.
Откога пишеш на китайски? - От един час.
Не разбирам и дума. - Бъбреците ти са затормозени.
Черният ти дроб отказва. Трябва да промениш живота си.
Вземай лекарството, яж органична храна и ще си добре.
Снощи в 23 ч. жена застреля пациент.
Случило се е в болница "Трай-сървис".
Заподозряната е средна на ръст блондинка.
Започнато е национално издирване.
Тя е въоръжена и опасна.
Получих странно обаждане от американка в Тайван.
Има сведения за голям наркоканал.
Ще се заема. - Ще запишем разговора.
Имам важна информация за наркогрупа.
Трябва да говоря с човек на ръководна позиция.
Имате късмет. Тук аз съм на най-висшата позиция.
Да започнем с името ви.
Слушай, Дел Рио, махни се от бюрото, седни на стола си,
вземи червената химикалка вдясно и запиши всичко.
Няма камери. Побързай, нямам време за губене.
Говорете.
Ще ти дам данни за трима души, които пристигат в Европа с килограм дрога.
Арестувайте ги и я вземете - ще ми трябва.
Под каква форма е - калъпи, капсули...
На прах в найлонови торбички, скрити във вътрешностите им.
Моля?
Внимавайте при изваждането - веществото е много силно.
Вярвай ми.
Получи ли ги? - Да.
Хубаво.
Разчитам на теб.
Всичко наред ли е?
Добър ден.
БЕРЛИН, ГЕРМАНИЯ
Благодаря.
Това е той! Задръжте го.
Елате с мен, ако обичате.
ПАРИЖ, ФРАНЦИЯ
Добър ден.
Господине, елате с нас.
РИМ, ИТАЛИЯ
Добре дошли в Рим.
Добър ден, господине.
Последвайте ме, моля. Оттук.
Да, разбира се.
Дел Рио. - Капитан Марко Бреци.
Благодаря, че се обадихте. - Прихванахме пратката.
Благодаря много. Ще ви изпратя документите.
Заловихме и тримата.
Дами и господа, започваме спускане към летище "Шарл дьо Гол" - Париж.
Моля да изключите компютрите. - Избършете си носа.
Моля? - Може ли чаша шампанско?
Да, разбира се.
Би ли занесъл шампанско на момичето там?
Шампанското ви.
Благодаря.
Много съжалявам, но трябва да затворите масичката.
Добре.
За познанието!
Ако средата не е достатъчно благоприятна...
...клетката избира безсмъртието.
С други думи, самодостатъчност и самоуправление.
Не, госпожице...
Госпожице, трябва да останете на мястото си.
Госпожице, отворете и се върнете на мястото си.
Скоро ще кацнем. Отворете!
Моля ви, кажете нещо! Добре ли сте?
Моля ви, отворете вратата!
Направете нещо! Помогнете ми!
Скоро кацаме, отворете!
Госпожице, добре ли сте? Кажете нещо!
Люси Милър Пенсилвания
с белег на корема?
Съвсем пресен, още е с конци.
Как е тя? - Добре е. Спи.
С тази инжекция ще спи цял ден.
Докторе, будна е! - Сигурна ли сте?
Седнала е в леглото.
Това е тя.
Не я ли вързахте? - Напротив!
Госпожице!
Не мърдайте! - Трябва да говорим насаме.
А вие трябва да вдигнете ръце.
Прибрахте ли пакетите?
Да.
Къде са? - На сигурно място.
Тук, в Париж са. - У мен е по-сигурно.
Върви да паркираш колата.
Като полицай съм видял какво ли не.
Признавам обаче, че от онова, което направихте, ми се изправи косата.
Така да приспите всички.
Трябва ли да се безпокоя? - Не.
Хубаво.
Нещо против? - Не.
Какво е това? - Корейски. Аз ще карам.
Не, това е полицейска кола. Не може.
Не е позволено. Това е полицейска кола.
Добре де.
Да вървим!
Извинете, господине, трябва да говоря с някого.
Говорете с полицията.
Аз съм германец и искам адвокат.
Ще проверя в хирургията.
Донеси нещо за ядене. - Само се тъпчеш.
Винаги ли караш така? - Досега не съм карала.
Чудно.
Пътят е еднопосочен! - Закъсняваме.
По-добре закъснял, отколкото мъртъв. - Не умираме истински.
Извинете, не ми е добре.
Аз съм си добре.
Ще им кажа да ни оставят. - Не си прави труда.
Нося ти бекон.
Дай ми куфарчето.
Убийте я и приберете плика.
Какво стоите, убийте я!
Отвори го.
Да вървим.
Не съм сигурен, че ще съм ти полезен.
Напротив. - За какво?
За да ми напомняш.
Тръгваме ли?
Къде отиваме? - Първата пряка вляво.
Добре.
Изтеглете се!
Карай след онази кола.
Професоре. - Благодаря.
Люси е. - Тя е!
Здравей! В Париж ли си? - Да.
Чудесно!
сега не съм в хотела.
В университета съм и си позволих да обсъдя случая ти с няколко колеги.
Най-добрите специалисти. Може да им се има доверие.
Вярвам ти. - Благодаря.
Дали би могла да дойдеш тук?
Много се радвам да се запознаем. - Аз също.
Капитан Дел Рио. - Приятно ми е.
Ела да те представя на колегите си.
Проф. Картие, неврохирург... - Знам кои са.
Разбира се.
Господа, това е Люси, първата жена, която...
Тоест, както вече ви споменах,
г-ца Люси по някакви необясними за мен причини
е отключила определени части от мозъка си,
които предлагат достъп до неизследвани досега мозъчни зони.
Тя има... способности.
Бихте ли ни дали пример?
Дъщеря ви Габриел на 6 г. е загинала в катастрофа.
Била е синя кола с кожен салон и пластмасова птица на огледалото.
Изгубихме петима в болницата. Съжалявам.
Колко души ни останаха?
Около 25 заедно с мен.
Проклетията не се предава.
Вещица.
Това ми е ясно.
Лично ще я убия.
Идват. Можеш ли да ги задържиш? Трябва да се концентрирам.
По-бързо.
Как достигнахте до цялата информация? - Чрез електроимпулси.
Клетките знаят и комуникират помежду си,
като обменят хиляда бита информация в секунда.
Клетките се групират в гигантска комуникационна мрежа,
която на свой ред формира материята.
Клетките се събират, приемат форма, деформират се, прегрупират се...
Едно и също е.
Хората се считат за уникални
и на това градят цялата си теория за съществуването.
Единицата им за мярка е едно, но не е така.
Всичките ни социални системи се базират на 1+1=2.
Ние знаем само това. Но едно плюс едно никога не е две.
Всъщност не съществуват цифри и букви.
Кодирали сме съществуването си, свеждайки го до мащаба си,
за да го направим разбираемо.
Създали сме мащабите, за да забравим неизмеримия му мащаб.
Но ако хората не са единица за мярка
и светът не се управлява от математически закони,
кое управлява всичко това?
Заснемете движеща се кола.
Ускорете образа безкрайно...
и колата изчезва.
Така че кое доказва съществуването й?
Времето определя съществуването й.
Времето е единствената истинска единица за мярка.
То е доказателството за съществуването на материята.
Без времето ние не съществуваме.
Единицата за всичко е времето.
Претърсете сградата и я намерете!
Няма да ги удържим още дълго.
Значи е време.
Сигурна ли си, че ти трябват такива дози?
Боя се, че няма да оцелееш.
Някои мои клетки ще се борят докрай за целостта си.
За да добия последните проценти, трябва да ги насиля,
да разцепя клетките до самите им ядра.
Цялото това познание, Люси...
Не съм убеден, че човечеството е готово за него.
Ние живеем заради власт и печалба.
Като се има предвид природата ни,
това ще ни донесе само нестабилност и хаос.
Хаосът е плод на невежество, а не на познание.
Ще създам компютър, ще вложа в него цялото си познание
и ще ви осигуря достъп.
Дано заслужаваме саможертвата ти.
Никой да не мърда!
Разбирате ли английски?
Какво прави тя? - Търси енергия и материя.
Опитва се да се свърже с компютрите ни.
Чонг-ю!
Тук съм, шефе.
Направи нещо с тях.
Добре, шефе!
Хайде.
Готов ли си?
Добре ли си?
Доведи бързо лекар!
Божичко, какво става?
Какво прави? - Вероятно компютър ново поколение.
Къде е тя?
Къде е? Отговорете.
Отговаряйте!
Ей, ти!
Погледнете, компютърът се движи.
Къде е тя?
АЗ СЪМ НАВСЯКЪДЕ
Животът ни е даден преди милиард години.
Вече знаете какво да правите с него.
Превод и субтитри Милена Боринова