‏- צפון-מערב ארצות הברית, 1910 -
‏אולי היה זה היבריס
‏או סתם גאווה עיקשת ‏ששלחו אותי למסעי מערבה.
‏תחושת הבטן הראשונית שלי הייתה ‏לדחות את ההצעה ללמד בקול ואלי.
‏אין ספק שההשכלה שלי הכשירה אותי למשרה
‏אבל חששתי שהחינוך הפריבילגי שלי
‏יותיר אותי לא מוכנה וללא הכלים הנחוצים
‏לעמידה בקשיים ובסכנות שבמערב.
‏הייתה זו אחותי ג'ולי ‏שחיזקה את נחישותי
‏כי היא פקפקה מאוד באומץ לבי.
‏היא ניסתה להפחיד אותי בסיפורים ‏על בוקרים, מבריחי ויסקי ופורעי חוק,
‏אבל זה רק חיזק את נחישותי ‏להוכיח לה ולהוריי
‏שאני אליזבת תאצ'ר, ‏אישה חזקה, עצמאית וכשירה.
‏אני יכולה להתמודד עם כל מכשול ‏באומץ, בחן ובכבוד.
‏שלושים וחמישה... ‏-תודה רבה, מר יוסט.
‏שלום. צהריים טובים.
‏אני אליזבת תאצ'ר. ‏אני המורה החדשה שלכם.
‏שלום לך. אני אביגייל סטנטון.
‏קאט מונטגומרי.
‏פלורנס בלייקלי. ‏חשבנו שתגיעי לפני יומיים.
‏כן, אני מצטערת.
‏הכרכרה נשדדה וחפציי נגנבו. אני...
‏הלכתי ברגל במשך שעות עד שחילצו אותי.
‏את בסדר? ‏-כן, אני בסדר. תודה.
‏אולי נלך למקום שבו נוכל ‏לשבת כולנו לשיחה נעימה?
‏בואי איתי, גברת תאצ'ר. ‏-תודה, מר יוסט.
‏משרת ההוראה הזו היא אחד מהדברים היחידים
‏שכבר אינו בבעלותה של חברת הכרייה ‏"פסיפיק נורתווסט".
‏אנחנו, האימהות, החלטנו לקחת את השליטה ‏בחינוך ילדינו, לידיים.
‏שבי, בבקשה. ‏לכן הקמנו בית ספר.
‏למרבה הצער, הכנסייה נשרפה,
‏והכיתה נמצאת כרגע כאן, במסבאה.
‏ה... בית הספר נמצא במסבאה?
‏זה המקום היחיד שהוא גדול מספיק ‏לכל הילדים שלנו, גברת תאצ'ר.
‏ביקשנו מורה בוגרת ומנוסה,
‏מישהי שלא תירתע מהאתגרים ‏שמציב קול ואלי.
‏אני מבינה שייתכן ‏שאינני מה שציפיתן לו,
‏אבל אני מבטיחה לכם שאני מכירה ‏את תאוריות החינוך העדכניות ביותר.
‏מפקח בתי הספר סיפר לך ‏מה קרה פה, נכון?
‏לא, הוא לא סיפר.
‏לפני שלושה חודשים ‏היה פיצוץ נורא במכרה.
‏ארבעים ושבעה גברים אמיצים נהרגו,
‏ורבות מאיתנו שכלנו בעל ובן.
‏רבים מהילדים התייתמו מאב באותו היום.
‏אני מצטערת מאוד. לא ידעתי.
‏היא מנסה להגיד שאין לנו צורך ב... נסיכה.
‏אני מבטיחה לכן שאני לא...
‏האימהות ישלמו לך משכורת.
‏ובעבור רבות מאיתנו, הילדים שלנו ‏הם כל מה שנשאר לנו ו...
‏ובכן, החינוך שלהם הוא הדבר ‏היחיד שיש לנו שליטה עליו.
‏לכן, מי שנפקיד את החינוך בידיו ‏צריך להיות נועז.
‏לא תלמדי אותם רק קרוא וכתוב.
‏את תילחמי על העתיד שלהם.
‏בלטינית, פירושו: "ידע הוא כוח."
‏את צריכה לחזור לכרכרה ולחזור ללטינית ‏או למקום שבאת ממנו, היכן שלא יהיה.
‏בבקשה, פשוט... עשיתי דרך ארוכה כל כך.
‏רק תנו לי הזדמנות להוכיח את עצמי.
‏טוב, יידרש לכרכרה שבוע לחזור.
‏אפשר לתת לה ניסיון קצר.
‏בינתיים, יש חדר מורים ‏שבו תוכלי לישון ולהתמקם.
‏תודה. תודה רבה.
‏אני מבטיחה שאני לא חוששת ‏להפשיל שרוולים ו...
‏סליחה. אני מצטערת מאוד.
‏שרצים ואני לא... מסתדרים בדרך כלל.
‏שבוע אחד יהיה זמן רב.
‏אלוהים...
‏אליזבת. קמת מוקדם.
‏אני מקווה שהצלחת לישון ‏אחרי מה שקרה אתמול.
‏רציתי להתנצל לפני שאלך לבית הספר.
‏לא היה לי מושג שהשמלה שלי ‏הייתה תלויה קרוב כל כך לאש, ו...
‏ומובן שאפצה בכסף את העיר ‏על שרפת חדר המורים...
‏אליזבת, זה בסדר. ‏זה היה בניין ישן.
‏תודה על שאת מקבלת אותי לביתך ‏ומשאילה לי את הבגדים האלה, ו...
‏את ודאי חושבת שאני מטופשת ובלתי כשירה.
‏לא. אני יודעת כמה קשה להגיע למקום חדש ‏ולמצוא בו אחיזה.
‏כשבעלי נואה ואני עברנו ‏לקול ואלי עם בננו, פיטר,
‏היינו צעירים מאוד.
‏לא ידענו כלום.
‏אבל מצאנו את הדרך.
‏ואני יודעת שגם את תמצאי את הדרך.
‏תודה על שאמרת את זה. ‏זה יפה מאוד מצדך.
‏טוב, אני הולכת ליום הראשון שלי בבית הספר.
‏בהצלחה.
‏אני יודעת שהימים הראשונים עלולים להיות ‏קשים במקצת, אבל יש לי אמון מלא בך.
‏תודה לך.
‏אני מורה כשירה. הוכשרתי באחת המכללות ‏הטובות ביותר. אני יכולה לעשות את זה.
‏אני בהחלט יכולה לעשות את זה.
‏רוזלין שלי לא רואה את הלוח ‏כשהיא יושבת מאחור.
‏היא צריכה לשבת מלפנים. ‏-אין בעיה.
‏הבן שלי גאון במספרים, ‏אבל לא יודע לאיית כלום.
‏בסדר. ‏-אימא שלי אומרת שהיא שמחה שאת פה.
‏גם אני שמחה שאני פה.
‏בוקר טוב. ‏-בוקר טוב.
‏הבאתי גבינה לארוחת הצהריים. ‏-אני אוהבת גבינה.
‏את נותנת שיעורי בית? ‏-אני לא...
‏אני חושבת שהעבודה צריכה להתבצע בכיתה, ‏ולא ליד שולחן האוכל שלי.
‏אנחנו משלמות לך משכורת, את יודעת. ‏-כן, טוב, אני...
‏אני רוצה שבני יהיה חכם, כדי שלא יצטרך ‏לעבוד במכרה פחם. את שומעת אותי?
‏גבירותיי, גבירותיי, בבקשה. ‏בואו ניתן לגברת תאצ'ר מרחב נשימה.
‏אנחנו צריכות להרגיש מבורכות על כך ‏שהיא באה ממרחקים כדי ללמד את ילדינו,
‏בנסיבות שרחוקות מלהיות מיטביות.
‏"מי שמזניח את הלמידה בנעוריו ‏מאבד את הדרך והוא מת לעתיד."
‏ציטטתי את אוריפידס.
‏אני... סליחה, אני פשוט צריכה לשתות משהו.
‏לא "לשתות לשתות". אני לא שותה.
‏יום טוב.
‏אני רוצה לדבר על הציפיות שלי מכם.
‏אני מצפה מכם להקשיב כשאני מדברת.
‏אני מצפה מכם להרים את ידיכם ‏כשאתם רוצים לדבר.
‏בבקשה, אל תקומו ‏בלי לבקש רשות, ובבקשה...
‏בבקשה, אל תדברו בזמן שאני...
‏ילדים, חכו!
‏לא ביקשתם רשות!
‏שבו, בבקשה! עצרו! ‏אתם כבר מפרים את החוקים שלי!
‏אני מזהירה אתכם, כל מי שייצא ‏מהכיתה הזו ללא רשות יקבל...
‏גברת תאצ'ר? ‏-הודעה בכתב להוריו!
‏גברת תאצ'ר? ‏-כן, מה יש?
‏אני רייצ'ל, ובכל הכבוד, ‏לא כדאי לך לנסות לעצור אותם.
‏ולמה זה? ‏-השריקה מגיעה מהמכרה.
‏היא מעידה על כך שנמצאו אבות נוספים.
‏נמצאו? ‏-כן, גברתי.
‏בני המשפחה שלהם יכולים לקחת אותם ‏ולקבור אותם כראוי עכשיו.
‏כולם, בואו איתי.
‏שכנים, עשינו את מה שהבטחנו.
‏מצאנו היום את הנעדר האחרון.
‏אני יודע שהחודשים האחרונים ‏גרמו לכולנו להרגיש כאילו...
‏ובכן, כאילו שאין צדק בעולם הזה.
‏אבל חוץ מאיתור הגברים האמיצים ‏שקיפחו את חייהם,
‏מצאנו היום דבר נוסף.
‏אני מקווה שהוא יספק נחמה ‏למשפחה אחת בקול ואלי לפחות.
‏"סלח לי, אבא."
‏מה כתוב שם, המורה?
‏"סלח לי, אבא."
‏גבירותיי, אני מבטיח ‏שאשמור על הקרש הזה היטב,
‏עד שיוחלט מה נעשה בו.
‏הכורה, אחד משלנו, ‏השקיע את הדקות האחרונות שלו בעולם הזה
‏בכתיבת המילים האלה למשפחתו. ‏-הוא צודק.
‏אנחנו צריכים להחליט לאן הוא ילך.
‏נכון מאוד. ‏-כן.
‏כן, בואו נעשה את זה. ‏-כך צריך להיות.
‏אני חוזר למשרד שלי, מר ספורלוק.
‏זוז הצדה, בבקשה, מר פאלמר.
‏זו אינה ההחלטה שלך, מר גאוון.
‏הכורים והאלמנות צריכים להכריע בעניין הזה.
‏ואתה לא זה ולא זה, אדוני. ‏-זוז הצדה, מר פאלמר.
‏או שמה?
‏או שתדרוס אותי? ‏זה מה שאתה רוצה, מר גאוון?
‏עוד כורה מת? ‏-תתפזרו!
‏התרחק!
‏מי זה, גברת תאצ'ר? ‏-זה שוטר רכוב.
‏אדוני, אתה רוצה לספר לי ‏מה עומד מאחורי כל המהומה הזו?
‏קרה אסון במכרה בעיר הזו לא מזמן.
‏אני מודע לזה.
‏היום... מצאנו את זה,
‏אבל זהותו של הכורה המנוח ‏שכתב את זה אינה ברורה.
‏מובן לי שכולם נסערים מזה מאוד,
‏אבל אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו ‏את הסחת הדעת הזו.
‏איש לא יחשוב על העבודה הזו ‏עד שנמצא את בעל המסר הזה.
‏אין סיבה ששני הדברים לא יקרו בד בבד.
‏חברים, הדרך ההוגנת היחידה ‏להחליט מי צריך לקבל את זה
‏היא שכל האלמנות יגישו דוגמאות ‏של כתב היד של בעליהן
‏למר גאוון, כראיה.
‏אני בטוח שהוא יוכל לקבל החלטה ‏בתוך שלושה ימים.
‏ומי אתה, איש צעיר? ‏-שמי ג'ק תורנטון.
‏אני השוטר החדש בקול ואלי.
‏"הסלים מכילים"...
‏שלום. לא ידעתי שיש פה עוד מישהו.
‏בוקר טוב. ‏אני מתאכסן באחד מהחדרים שלמעלה,
‏עד שיצליחו לארגן משהו קבוע יותר.
‏אני אליזבת תאצ'ר. ‏אני המורה החדשה פה.
‏אבל אני מניחה שכבר הבנת את זה בעצמך.
‏השוטר ג'ק תורנטון, ‏אבל אני מניח שכבר הבנת את זה בעצמך.
‏אני מצטערת. אני חוששת שלכלכתי אותך ‏באבק הגיר שלי.
‏לא, אין אבק גיר.
‏אני מרגיש מרומה עכשיו.
‏אני מוכרחה להגיד שמפתיע אותי לשמוע ‏שקול ואלי מצדיק שוטר רכוב במשרה מלאה.
‏כמוני כמוך.
‏הוצבתי בקייפ פולרטון בהתחלה, ‏אבל זה השתנה באופן פתאומי.
‏אני מתארת לי שקול ואלי ‏יהיה מקום שקט יותר בעבורך,
‏לעומת נמל מסחרי סואן כזה.
‏רגע, את מכירה את המקום? ‏-היטב.
‏אבי עשה עסקים בקייפ פולרטון ‏במשך שנים רבות.
‏ואיך קוראים לאביך? ‏-ויליאם תאצ'ר.
‏ויליאם תאצ'ר, איל הספנות.
‏טוב, אני לא חושבת עליו ככה, ‏אבל כן, אני מניחה שזה מה שהוא.
‏הכול מסתדר עכשיו. ‏-מה?
‏גברת תאצ'ר, אפילו לא שמעתי ‏על קול ואלי עד לפני שבוע,
‏ובעודי מתכנן את הנסיעה שלי לקייפ פולרטון,
‏נאמר לי שאני מוצב כאן,
‏מוצב כאן לבקשתו של אדם חזק מאוד.
‏אתה ודאי לא חושב ש... ‏-מה?
‏שבתו של אדם עשיר מאוד עשויה להיות ‏הסיבה שבגללה עליי לאכול אבק פחם עכשיו,
‏במשך אלוהים יודע כמה זמן?
‏בטוחני שזו הסיבה שלשמה אני פה, ‏כדי לשמור על הנסיכה של ויליאם תאצ'ר,
‏שלא תקבל מכה בבוהן בעיר ‏שלא הייתה צריכה להגיע אליה מלכתחילה.
‏בכל הכנות, אדוני, אני חושבת ‏שההערה הזו מופרכת ביותר,
‏ורק לצורך הבהרה, גם אם אבי ‏משך בחוטים כדי להביא אותך לפה,
‏אני לא צריכה אותך.
‏אני יכולה לטפל בבהונות ‏החבוטות שלי בעצמי, תודה רבה.
‏את יודעת, במחשבה שנייה, ‏ברור לי שלא אצטרך להישאר פה זמן רב
‏כי לא תחזיקי מעמד חודש בעיר כזאת.
‏ובכן, השוטר תורנטון, ‏נראה לי שכדאי שתתמקם
‏ותתרגל לאכול אבק פחם באופן קבוע.
‏אני בת תאצ'ר, אנחנו לא בורחים מאתגרים.
‏ואם תסלח לי, אני צריכה להכין ‏חומרי קריאה בעבור התלמידים שלי.
‏יום טוב לך, אדוני.
‏"לפיכך, אני מבקש בכל לשון של בקשה ‏העברה מידית למשרה חדשה.
‏"בכבוד רב, השוטר ג'ק תורנטון."
‏אם זה הכול, אשלח את זה מיד, השוטר.
‏"לכבוד: רנדל פופ, ‏נשיא 'פסיפיק נורתווסט"
‏"הנידון: שאלות בנוגע לרשלנות..."
‏"הפרות תקנות בטיחות"...
‏"נראה שהסוגיה נפתרה. ‏הנרי גאוון, מנהל"
‏תשווה את חתימתו על רישיון הנישואים שלנו ‏לחתיכת העץ הזו,
‏ותראה שזה אותו הכתב.
‏ישנתי כשהוא הלך למכרה באותו היום.
‏הקרש הזה הוא הפרדה שלו ממני ומהילדים שלי.
‏תודה. אשקול את זה בדעתי, גברת קרוקר.
‏הבא בתור!
‏בוקר טוב, גברת מונטגומרי.
‏ג'וזף שלי השאיר פתקים קטנים כאלה כל הזמן.
‏כשהוא היה עובד בלילות, ‏הייתי מוצאת אותם ליד ארגז הקרח
‏או על הכרית שלי.
‏נראה... נראה לי הגיוני ש...
‏ובכן, שהוא ישאיר לנו פתק אחד אחרון.
‏אודיע לך. תודה.
‏הבא בתור!
‏מי יכול לזהות את חלק הדיבר הזה?
‏האם זה שם עצם?
‏פועל?
‏מישהו?
‏זה פועל.
‏טוב, תלמידים, הקשיבו, כולם.
‏הקשיבו לי, בבקשה. ‏אני רוצה לראות את העיניים של כולכם.
‏ההורים שלכם הטילו עליי ‏את משימת החינוך שלכם
‏כדי שתוכלו להיות כל מה שתרצו בעתיד.
‏אולי רופאים או רופאי שיניים... ‏-אני אומר שזה שלי.
‏אתה טועה לגמרי.
‏ילדים, אל תשכחו את החוקים. ‏אסור לדבר בזמן שאני מדברת.
‏דווקא כן! אימא אומרת שאבא שלי כתב את זה. ‏-ילדים, אתם לא מקשיבים לי.
‏תחזור בך! ‏-תפסיקו!
‏תפסיקו מיד!
‏ילדים, תפסיקו!
‏אליזבת, בדיוק בזמן לארוחת הערב.
‏אכפת לך לערוך את השולחן לשלושה אנשים?
‏זוכרת שאמרת שהימים הראשונים ‏יהיו קשים במקצת?
‏ובכן, צדקת.
‏וגם חבוטים ונפוחים, כך נראה. ‏מה קרה?
‏כמה ילדים נקלעו לתגרה ‏בגלל ההודעה שעל העץ.
‏עמדתי ביניהם וחטפתי את מרב המכות.
‏אסור לעמוד בין שני ילדי כורים שמתקוטטים.
‏אני צריכה לעורר בהם עניין ‏בשיעורים שלהם, אבל...
‏מעולם לא עברתי משהו ‏כמו מה שעבר עליהם, ו...
‏אני לא יודעת איך לעזור להם.
‏כשפיטר שלי היה קטן, ‏הייתי המורה היחידה שהייתה לו.
‏הוא השתעמם כל כך מהשיעורים שלו
‏עד שהיה נרדם לפעמים ‏כמו קשיש בכיסא נדנדה.
‏ומה עשית?
‏קלות ראש.
‏הוספתי מעט קלילות ללמידה.
‏קלילות...
‏אכפת לך?
‏אתה. ‏-את?
‏פנס יפה.
‏האמת היא שהוא הראשון שלי ‏אבל נראה לי שהרווחתי אותו ביושר.
‏כבר ארזת את החפצים שלך?
‏למה? כבר נמאס לך מאבק הפחם?
‏ערב טוב, השוטר. ‏-ערב טוב, גברת סטנטון.
‏אנחנו שמחות שהצלחת להגיע לארוחת הערב ‏בהתראה קצרה כל כך.
‏למען האמת, אני עדיין ‏לא אהוד במיוחד בעיר.
‏הזמנות לארוחת ערב לא בדיוק ‏זורמות אליי ללא הפסקה.
‏טוב, אנחנו שמחות מאוד שאתה פה. ‏נכון, אליזבת?
‏"שמחה" אינה המילה המתאימה.
‏אתה אוהב אותו? ‏-מאוד, גברתי.
‏לצייר תפיסה נהדרת של צבעים וקומפוזיציה.
‏אתה מבין באמנות, מה? ‏-קצת.
‏אימא שלי לימדה אותי להעריך ‏טכניקות ונושאים שונים.
‏היא אמנית בעצמה?
‏לא. מורה.
‏מקצוע מכובד ביותר.
‏בכל אופן, הצייר מוכשר מאוד.
‏"היה".
‏בעלי המנוח. שינוח על משכבו בשלום.
‏"נואה סטנטון".
‏ובכן, השוטר, למה המשטרה הרכובה? ‏-כן, השוטר.
‏בבקשה, ספר לנו למה אדם כמוך ‏בחר במקצוע מכובד כל כך.
‏ובאותה ההזדמנות, ‏איך הגעת לקול ואלי?
‏אולי תעני את על השאלה הזו?
‏אני בטוחה שאין לי מושג.
‏אם כך, אני מניח שפשוט היה לי מזל.
‏אבל באשר להיותי שוטר רכוב, ‏זה זורם בעורקיי.
‏אבא שלי הפך את עבודתו ‏כקצין שלום לקריירה,
‏ואימא שלי אמרה לי: "לעולם אל תיתן ‏ליום לעבור בלי ששירת אדם אחר."
‏בני, פיטר, חשב להצטרף למשטרה ‏הרכובה המלכותית הצפון-מערבית, אבל...
‏אביו שכנע אותו שכריית פחם ‏היא מקצוע אצילי גם הוא.
‏נכון, גברתי. מהאציליים ביותר.
‏אני משתתף בצערי.
‏אני לא מתאר לי כמה קשה ודאי היה לך ‏כשנאלצת לשלוח אותם למכרה הזה בכל יום.
‏לא חשבתי על זה בכלל בדרך כלל, אתה יודע?
‏פשוט עסקתי בענייניי,
‏והעמדתי פנים שאני לא יודעת ‏מה הם עושים, או...
‏כמה עמוק בתוך ההר הם נמצאים באמת.
‏ואז המשמרת שלהם הייתה נגמרת ‏והם היו חוזרים הביתה,
‏צוחקים לפעמים, רוטנים לפעמים
‏ומכוסים תמיד באבק הפחם הזה.
‏הם דיברו על הסכנה אי פעם?
‏הוא לא היה צריך.
‏מדובר בחוזה בלתי מפורש,
‏שכל כורה פחם כורת בינו לבין משפחתו.
‏גברת סטנטון...
‏את יכולה לספר לי מה את זוכרת מיום הפיצוץ?
‏אני בטוחה שגברת סטנטון ‏לא רוצה לדבר על זה עכשיו.
‏זה בסדר, אליזבת. לא אכפת לי.
‏אני זוכרת...
‏הכול.
‏הפיצוץ היה רועש כל כך ‏עד שהוא ניפץ חלונות והרעיד את כל הבית.
‏ואז הבנתי מה קרה.
‏איש לא אמר מילה.
‏לא היה צורך בזה.
‏כל מה שהעלינו על דעתנו ‏היה לברוח.
‏אין מילים לתאר את מה שהרגשנו.
‏את מה שהיה בלבנו.
‏אבל הם לא חזרו הביתה.
‏תודה רבה על שבאת, השוטר.
‏היית מוכרח לאלץ אותה לשחזר ‏את היום הנורא בחייה?
‏אני סקרן. אני אוסף מידע. ‏זה חלק ממי שאני.
‏זה חסר רגישות, אבל נראה ‏שגם זה חלק ממי שאתה.
‏לא תצטרכי לסבול אותי במשך זמן רב.
‏הגשתי בקשת העברה, ‏ואני מקווה לתשובה מהירה.
‏יופי, כי העיר הזו אינה זקוקה לשירותיו
‏של שוטר רכוב סוג ב' שבורח מאתגרים.
‏אני חושב שהעיר הזו לא מאתגרת.
‏באמת? נראה לי שעיר ‏שהכנסייה שלה נשרפה עד היסוד
‏ושהמכרה שלה מתפוצץ ‏והורג מחצית מאוכלוסיית העיר
‏לא דורשת חקירה.
‏בזמן הקצר שעליי להישאר פה, גברת תאצ'ר,
‏יש לי כל כוונה לחקור ‏את כל האירועים החשודים שהתרחשו פה,
‏לכן שאלתי שאלות הערב.
‏אם כך, אתה חושב שאתה יכול לראות משהו ‏או לדבר עם מישהו במשך כמה דקות,
‏ולהסיק כל מיני עובדות שכל האחרים פספסו?
‏לפעמים. ‏-כמה חכם מצדך.
‏ידעתי אחרי שתי דקות של שיחה איתך
‏שהנעליים והשמלה שלבשת לא היו שלך
‏ושלא היית מאוכזבת כשגילית ‏שאני מגיע לארוחת הערב.
‏איך אתה יכול לדעת את זה?
‏את הולכת על הצד החיצוני של כפות רגליים ‏כדי לפצות על כך שהנעליים שלך לוחצות
‏והשמלה שלך קצרה ב-7.5 ס"מ ‏וגם צמודה מדי באזור המותניים.
‏ושלא התאכזבתי כשראיתי אותך בארוחת הערב?
‏זה היה רק ניחוש.
‏איך אתה מעז?
‏מעולם לא...
‏אתה לא צריך להיות בבית הספר, בן? ‏-אני לא הבן שלך.
‏אני רק הולך. ‏הליכה אינה פשע, נכון?
‏לא, אבל נפקדות היא פשע, איש צעיר. ‏-גייב!
‏הנה אתה. ‏-הילד הזה צריך להיות בכיתה.
‏את נוהגת להרשות לתלמידים שלך ‏לשוטט ברחובות בזמן הלימודים?
‏גייב יצא לסידור מטעמי, אם אתה מוכרח לדעת.
‏סידור? ‏-כן. ענייני בית הספר.
‏תודה על דאגתך, השוטר, ‏אבל אנחנו בסדר גמור.
‏תודה.
‏הלכת לשירותים לפני חצי שעה. דאגתי לך.
‏את לא צריכה לדאוג לי. ‏אני יכול לשמור על עצמי.
‏ובכן, בזמן הלימודים, ‏אני מצפה ממך להישאר בכיתה,
‏אלא אם קיבלת רשות לצאת.
‏בית הספר לא משנה! ‏דבר כבר אינו משנה.
‏גייב! גייב, חזור הנה!
‏האל הנצחי... תקוותנו בכל רגעי מצוקה,
‏שלח את רוחך הקדושה לנחם ולחזק אותנו
‏כדי שתהיה לנו תקווה לחיי נצח
‏ושנוכל לבטוח בטובך וברחמיך.
‏אנא, הקדישו דקת דומייה
‏לזכר יקיריכם.
‏"סלח לי, אבא"
‏מתי שמת לב שהקרש איננו? ‏-כשחזרתי מההלוויה.
‏גנבו עוד משהו?
‏למיטב ידיעתי, לא.
‏אבל כיוון שהתחלת בספירה לאחור
‏עד שאגלה מיהו בעל המסר האמתי,
‏מוטב שתצא לשטח ותברר לאן הוא הלך.
‏רק לצורך הבהרה, מר גאוון, ‏אני עובד למען כל תושבי קול ואלי.
‏אני לא כורה ואני לא שכיר שלך,
‏כך שאני לא מקבל ממך פקודות.
‏גם אני כלול ב"כל התושבים"?
‏כמובן.
‏אם כך, אעריך את נוכחותך ‏כשאצטרך לבשר לתושבי העיר
‏שהקרש נעלם.
‏אבדוק מה אוכל לברר.
‏כדאי לך להתחיל מפרנקלין פאלמר, ‏עושה הצרות הזה.
‏אם לא הייתי זקוק לכל גבר כשיר אפשרי כרגע
‏הייתי מפטר אותו במקום ‏על שערער את סמכותי מול כולם.
‏פאלמר אינו הגנב. ‏ראיתי אותו בהלוויה.
‏אצא עכשיו לסיור ואברר מי לא היה שם.
‏וחשבתי שאם אדע קצת יותר על בנך,
‏אולי אצליח להבין טוב יותר ‏את הסיבה להתנהגות שלו.
‏קטטות? דיבור מזלזל? גייב?
‏אל תגידי לי שהוא הכה אותך. ‏-מה?
‏לא, לא, זה... הייתי מגושמת במקצת.
‏מה את יכולה לספר לי ‏על מערכת היחסים של גייב עם אביו?
‏ג'וזף?
‏הוא היה אדם נפלא. גייב העריץ אותו.
‏אפילו סגד לו.
‏נראה לי שזה גרם לג'ו אי נוחות.
‏למה?
‏טוב, הוא ידע שיום אחד
‏גייב יתעורר ויראה אותו כפי שהוא באמת.
‏היה.
‏סתם אדם.
‏את רוצה שאני אפתח? ‏-כן, בבקשה.
‏אתה. אתה מזמין את עצמך ‏לארוחת ערב בביתה של אישה נוספת
‏כדי שתוכל לשאול ‏כל מיני שאלות חסרות רגישות?
‏השוטר?
‏במה אוכל לעזור לך? ‏-אני עובר בין כל תושבי העיר,
‏ומודיע להם שאני פה כדי לשרת, גברתי.
‏ובכן, זה מנחם. תודה לך.
‏זו בתי, אמילי. ‏-שלום.
‏תודה על שהצגת את עצמך, השוטר.
‏גברתי. ‏-ילדים, לכו לרחוץ ידיים לפני האוכל.
‏תלמידים, הגישו את הלוחות, הגירים ‏והמטליות שלכם לשולחן שלי, בבקשה,
‏ואז תשוחררו. תודה. ‏בערמות. תודה.
‏מה את עושה פה? ‏-מה אתה עושה פה?
‏אני עוקב אחריו. ‏-גם אני.
‏איך ידעת? ‏-מה ידעתי?
‏שזה הוא. ‏-שהוא מה?
‏את לא יודעת, נכון? ‏-מובן שאני יודעת.
‏את לא יודעת למה את פה, במובנים רבים.
‏אני פה כי הייתה לי תחושת בטן
‏שגייב הולך למקום שהוא ‏לא רוצה שאיש יידע שהוא הולך אליו,
‏ושייתכן שהוא זקוק לעזרה.
‏כן, עזרה.
‏הוא נראה מוטרד.
‏לשוטרים רכובים יש תחושות בטן, לא למורות.
‏תני לי לטפל בזה. ‏-מורות מטפלות בתלמידים, לא שוטרים רכובים.
‏מקובל עליי. נעשה את זה יחד.
‏מה שאנחנו לא עושים. ‏-נגלה בעוד רגע.
‏מה אתם רוצים? ‏-זה הקרש?
‏הוא שלי.
‏גנבת אותו מהמשרד של מר גאוון, נכון?
‏זו אינה גנבה אם משהו שייך לך מלכתחילה.
‏אתה ודאי מתגעגע אליו מאוד. ‏-תנו לי לשמור אותו אצלי, בבקשה.
‏אני פשוט יודע שהוא ממנו.
‏זה לא פשוט כל כך.
‏אם אתה בטוח כל כך, גייב, למה לא חיכית ‏עד שמר גאוון ייתן אותו למשפחה שלך?
‏אבא מעולם לא בטח בגאוון.
‏שמעתי אותו אומר לאימא ‏שהוא לא עשה את הדבר הנכון מעולם.
‏לכן הייתי מוכרח לקחת אותו.
‏אני יודע שהוא כתב את זה בשבילי.
‏הוא מוכרח היה לכתוב את זה בשבילי.
‏לפעמים, אנשים מתים בלי להגיד ‏"אני אוהב אותך" או "אני סולח לך".
‏אבל רק מפני שזה קורה,
‏אין פירוש הדבר שהם לא היו ‏אומרים את זה אם היו יכולים.
‏אני יודע מי הצליח להגיד את זה לפני שמת.
‏הגיע הזמן לספר לאשתו.
‏אביגייל? ‏-כן, אליזבת.
‏השוטר?
‏גייב?
‏אני לא מבינה. ‏-הם אומרים שזה שלך.
‏כן, אני יודעת שזה שלי.
‏ידעת כל הזמן, נכון?
‏אם כך, למה לא תבעת את בעלותך עליו? ‏-אני חושבת שרצית את זה,
‏אבל חששת שזה יגרום לקרע ‏בינך לבין הנשים האחרות.
‏ידעתי שזה יבחין אותי מהן,
‏אם יהיה לי משהו משמעותי ‏מנואה שלי, ולהן לא.
‏אני מצטער, גברת סטנטון.
‏לא הייתי צריך לקחת את זה.
‏תודה, גייב.
‏זה בסדר, גייב.
‏זה בסדר.
‏אנחנו צריכים לעשות עוד דבר אחד.
‏והמילה הבאה שלכם היא... "טריטוריה".
‏"ט-רי-טו-ריה".
‏"סלח לי, אבא."
‏לסיכום, אני מקווה שהצלחתי להעביר
‏שלמרות הקשיים שחוויתי כשהגעתי לכאן,
‏לא חסר לי דבר.
‏אני עומדת איתנה על שתי רגליי, ‏בת תאצ'ר גאה, בדיוק כפי שגידלתם אותי.
‏בתכם האוהבת, אליזבת.
‏נ"ב,
‏עם זאת, אני רוצה לציין
‏שמאלצים אותי ללמד ‏את הילדים פה במסבאה אמתית,
‏כך שעל ציוד בית ספר, או כל דבר אחר ‏בעל ערך תרבותי שתוכלו לשלוח לי,
‏אהיה אסירת תודה לנצח.
‏צהריים טובים, גברת תאצ'ר. ‏-צהריים טובים, השוטר תורנטון.
‏את חושבת שנוכל לוותר על "השוטר"
‏ושאוכל לשכנע אותך לקרוא לי פשוט "ג'ק"?
‏פירוש בקשתך הוא שהגעת למסקנה
‏שתישאר פה עוד זמן רב?
‏כלל לא. להחזיק מעמד שבוע ‏רחוק מלהיות מבחן הזמן, נכון?
‏אני מסכימה עם הערכת הזמן שלך.
‏עם זאת, אני עדיין חולקת ‏על הערכתך אותי.
‏נהיה פה עוד זמן רב, ‏ולפיכך, אתה יכול לקרוא לי "אליזבת".
‏בסדר. אקרא לך "אליזבת".
‏שיהיה יום טוב... ג'ק.
‏נ"ב שני,
‏ברכו בבקשה את אחותי הצעירה בשמי ומסרו לה
‏שעוד לא ראיתי מבריחי ויסקי.
‏עם זאת, נתקלתי בבוקרים, בפורעי חוק,
‏ובשוטר רכוב נאה ומרגיז ביותר.
‏תרגום כתוביות: ענת שפירא