DET NORDVESTLIGE CANADA 1910
Kanskje det var overmot, eller bare stahet som sendte meg vestover.
Mitt første instinkt var å takke nei til jobben som lærerinne i Coal Valley.
Utdannelsen min var utvilsomt god nok,
men jeg var redd min privilegerte oppvekst ikke har forberedt meg
på farene og vanskelighetene i Vesten.
Det var min søster, Julie, som overbeviste meg om å dra
fordi hun betvilte mine ferdigheter.
Hun prøvde å skremme meg med historier om cowboyer,
whiskysmuglere og fredløse.
Men det førte bare til at jeg ville bevise overfor familien min
at jeg er Elizabeth Thatcher, en urokkelig, uavhengig...
...dyktig kvinne.
Jeg møter enhver utfordring med mot, ynde og verdighet.
Tusen takk, Mr. Yost.
Hallo.
God ettermiddag.
Jeg er Elizabeth Thatcher. Den nye lærerinnen.
Hei, jeg er Abigail Stanton.
-Cat Montgomery. -Florence Blakely.
-Vi ventet deg for to dager siden. -Ja. Jeg beklager.
Diligencen ble ranet og eiendelene mine ble stjålet. Jeg...
Jeg gikk til fots i flere timer før noen reddet meg.
-Er alt som det skal? -Ja, det går fint.
Kan vi ikke gå og ta oss en hyggelig prat?
-Følg meg, Miss Thatcher. -Takk, Mr. Yost.
Denne lærerstillingen er noe av det eneste
gruvefirmaet ikke lenger eier.
Vi mødre bestemte oss for å ta kontroll over våre barns utdannelse.
Kom, sitt. Så vi startet en skole.
Dessverre brant kirken ned, så vi bruker saloonen som klasserom.
-Sko... Skolen er i saloonen? -Det er det eneste stedet med nok plass.
Vi spurte etter en moden, erfaren lærer,
noen som ikke ville la seg skremme av utfordringene Coal Valley byr på.
Jeg innser at jeg ikke er som ventet,
men vit at jeg kan alt det nyeste innen pedagogikk.
Skoleinspektøren fortalte deg vel hva som skjedde her?
Nei.
For tre måneder siden hadde vi en fryktelig eksplosjon i gruven.
Førtisyv menn mistet livene sine og mange av oss mistet ektemenn og sønner.
Mange av barna ble farløse den dagen.
Dette var fryktelig trist.
Det hun prøver å si er at vi ikke trenger... en prinsesse.
-Jeg kan forsikre deg... -Det er mødrene som betaler lønnen din.
For mange av oss er barna det eneste vi har igjen
og utdannelsen deres er det eneste vi har kontroll over.
Så den vi betror dem til må være fryktløs.
Du må ikke bare lære dem å lese og skrive. Du må kjempe for fremtiden deres.
På latin betyr det: "Kunnskap er makt."
Skaff en ny diligence og dra tilbake til Latin
-eller hvor enn du kommer fra. -Vær så snill. Jeg har reist langt.
La meg vise dere hva jeg kan.
Diligencen kommer ikke tilbake før om en uke.
Vi kan la henne prøve.
I mellomtiden har vi en lærerbolig hvor du kan bo.
Jeg lover, jeg er ikke redd for å jobbe har...
Jeg beklager.
Skadedyr og jeg pleier ikke å omgås.
Denne uka kommer til å vare lenge.
Huff og huff.
Skal si du er tidlig oppe.
Jeg håper du fikk sove etter det som skjedde.
Jeg vil be om unnskyldning før jeg går til skolen.
Jeg ante ikke at kjolen min hang så nær flammene og...
Jeg skal påta meg utgiftene for å ha brent ned...
Elizabeth, det går fint. Det var et gammelt bygg.
Takk for at du lot meg sove her og for at du lånte meg disse klærne og...
Du synes nok jeg er dum og udugelig.
Jeg vet hvor vanskelig det er å finne seg til rette på et nytt sted.
Da jeg og mannen min kom til Coal Valley med sønnen vår, Peter... Vi var så unge.
Vi kunne ingenting.
Men vi fant ut av det, og det kommer du også til å gjøre.
Takk. Det var veldig snilt sagt.
På tide å gå til første skoledag.
Lykke til.
Jeg vet at de første dagene kan være vanskelige,
-men jeg har tro på deg. -Takk.
Jeg er kvalifisert til dette. Jeg ble utdannet på en god høyskole.
Dette får jeg til.
Rosaleen ser dårlig. Hun trenger å sitte fremme.
Det kan vi ordne.
Gutten min er flink i matte, men kan ikke stave.
-Ok. -Mamma sier hun er glad du er her.
Det er jeg også.
God morgen.
-Jeg har med meg ost til niste. -Jeg liker ost.
-Gir du hjemmelekser? -Jeg...
Arbeidet bør gjøres på skolen, ikke rundt middagsbordet.
Vi betaler lønna di.
-Ja, men... -Jeg vil at sønnen min skal bli smart
-så han ikke må jobbe i gruva. -Ok.
Mine damer, la oss gi Miss Thatcher sjansen til å trekke pusten.
Vi må være takknemlige for at hun har reist langt
for å undervise våre barn i disse... omgivelsene.
"Den som forsømmer lærdom i sin barndom mister fortiden og er død for fremtiden."
Jeg siterte Evripides.
Jeg... Beklager, jeg trenger noe å drikke.
Ikke alkohol! Jeg drikker ikke.
Farvel.
Jeg vil snakke om hva jeg forventer av dere.
Jeg forventer at dere følger med når jeg snakker.
At dere rekker opp hånda når dere vil snakke.
Ikke forlat stolene deres uten å spørre først,
og ikke snakk i munnen...
Barn, vent. Dere ba ikke om lov.
Sett dere! Slutt! Dere følger ikke reglene mine.
Alle som drar uten tillatelse
-får lapp med hjem. -Miss Thatcher?
Ja. Hva er det?
Jeg er Rachel, og ikke for å være frekk, men du må ikke stoppe dem.
-Hvorfor ikke? -Fløyta er fra gruva.
Det betyr at de har funnet flere av pappaene.
-Funnet? -Ja, frøken.
Nå kan de gi dem en skikkelig begravelse.
Følg etter meg.
Naboer...
...vi har gjort som vi har lovet.
I dag gravde vi frem de siste omkomne.
Jeg vet at disse månedene har gitt oss en følelse av...
Av at ingenting stemmer lenger.
Men i tillegg til de modige mennene som mistet livet, fant vi noe annet.
Og jeg håper det vil trøste minst én familie i Coal Valley.
TILGI MEG, PAPPA
Hva står det, frøken?
Tilgi meg, pappa.
Mine damer...
Jeg lover å ta godt vare på denne planken
helt til vi avgjør hva som skal gjøres med den.
Den gruvearbeideren, en av våre, tilbragte sine siste minutter på jord...
...med å skrive det til sin familie. La oss bestemme.
-Ja. -Jepp.
-Ja, vi gjør det sånn. -Enig.
Det er sånn det burde være.
Jeg skal tilbake til kontoret, Mr. Spurlock.
-Vær grei og flytt deg, Mr. Palmer. -Dette er ikke din avgjørelse, Mr. Gowen.
Dette er noe gruvearbeiderne og enkene burde avgjøre,
-og du er ingen av delene. -Flytt deg, Mr. Palmer.
Og hvis ikke?
Skal du meie meg ned?
Er det det du vil, Mr. Gowen?
-Enda en død arbeider! -Slutt. Trekk tilbake.
-Hvem er det, Miss Thatcher? -Det er en Mountie.
Sir, kan du fortelle meg hva som førte til dette oppstyret?
-Vi hadde nylig en gruveulykke. -Det er jeg klar over.
I dag fant vi denne,
men vi vet ikke hvem som skrev det.
Som du kan tenke deg, så har alle latt seg påvirke...
...men vi ikke har tid til sånt.
Ingen kommer til å fokusere på jobben før vi finner ut hvem som skrev det.
Det er ingen grunn til at det ikke kan skje samtidig.
Folkens, for at dette skal bli riktig, må alle enkene
gi Mr. Gowen noe som viser mennenes håndskrift.
Han klarer nok å ta en avgjørelse innen tre dager.
-Og hvem er du, unge mann? -Jeg heter Jack Thornton.
Jeg er Coal Valleys nye konstabel.
Kurvene inneholder...
Hallo. Jeg visste ikke at det var noen her.
God morgen. Jeg bor her til noe mer permanent kan ordnes.
Jeg er Elizabeth Thatcher. Jeg er lærer. Men det har du vel allerede skjønt.
Konstabel Jack Thornton, men det har du vel allerede skjønt.
Beklager. Nå har jeg nok smurt krittstøv på deg.
Nei. Ingen krittstøv. Nå føler jeg meg snytt.
Det overrasker meg at Coal Valley trenger en Mountie på heltid.
Meg også.
Jeg skulle egentlig sendes til Cape Fullerton, men det endret seg.
Coal Valley blir nok ganske stille sammenlignet med en havneby som det.
Så du er kjent med den byen?
Absolutt, min far har drevet forretninger med Cape Fullerton i mange år.
-Og hva heter han? -William Thatcher.
-William Thatcher. Den rike skipsrederen? -Jeg tenker ikke på ham slik, men ja.
-Nå forstår jeg. -Hva da?
Miss Thatcher, jeg hadde ikke engang hørt om Coal Valley for en uke siden.
Og mens jeg planla min reise til Cape Fullerton, ble jeg sendt hit.
På en mektig manns forespørsel.
-Du tror ikke at...? -Hva?
At datteren til en veldig rik mann er grunnen til at jeg nå spiser kullstøv?
Jeg vet at jeg er her
for å sørge for at Thatchers prinsesse ikke stubber tåen i en by
hun aldri burde kommet til.
For å si det rett ut, så tror jeg du tar helt feil.
Og bare så det er sagt,
selv om min far fikk deg sendt hit, så trenger jeg deg ikke.
Jeg kan passe på mine egne tær!
Ved nærmere ettertanke,
blir jeg her neppe lenge,
fordi aldri om du varer en måned på et sted som dette.
Konstabel, du bør finne deg til rette og venne deg til smaken av kullstøv.
Jeg er en Thatcher. Vi gir oss ikke.
Ha meg unnskyldt, jeg må gjøre klart til elevene mine.
Ha en fin dag.
Du må rive den ned.
Derfor ber jeg om å umiddelbart bli gitt en ny post.
Med vennlig hilsen, konstabel Thornton.
Var det alt? Jeg skal sende dette med en gang.
TIL: RANDALL POPE PRESIDENT
UAKTSOMHET
"Brudd på sikkerheten."
Sammenlign hans signatur på vår ekteskapslisens
med den planken, så ser du at det var han som skrev det.
Jeg sov da han dro til gruven den dagen.
Den planken er hans farvel til meg og barna.
Takk. Jeg skal vurdere det, Mrs. Crocker.
Neste!
God morgen, Mrs. Montgomery.
Min Joseph skrev slike lapper hele tiden.
Da han jobbet kveld, fant jeg dem ved isboksen eller på puta.
Det...
Det virker logisk for meg...
At han ville etterlatt seg en siste lapp.
Jeg skal gi deg beskjed. Takk.
Neste!
Hvem kan identifisere denne ordklassen?
Er det et substantiv?
SETNINGSANALYSE
Et verb?
Vet noen det?
Det er et verb.
Hør på meg.
Kan dere se på meg?
Jeg vil se alles øyne.
Foreldrene deres ga meg i oppdrag å utdanne dere
så dere kan bli hva enn dere vil.
Kanskje en lege...
-Det er jo ikke det! -...eller en tannlege.
Du tar så feil.
Husk reglene, gutter.
-Ikke snakk i munnen på meg. -Jo!
-Mamma sier pappa skrev den. -Dere lytter ikke.
-Ta det tilbake! -Slutt!
Slutt med en gang!
-Slå ham, Gabe. -Vis ham!
Nå må dere slutte!
Perfekt, maten er snart klar.
Kan du dekke på til tre?
Husker du at du sa de første dagene kanskje ble litt vanskelige?
Du hadde rett.
Og fargerike også, ser jeg. Hva skjedde?
Noen gutter begynte å slåss på grunn av planken.
Jeg blandet meg inn og fikk så det holdt.
Ikke kom i mellom to kull-gutter som slåss.
Jeg må få dem interessert i timen,
men jeg har aldri opplevd noe liknende som det de har,
og jeg vet ikke hvordan jeg kan hjelpe.
Da Peter var liten, var jeg hans eneste lærer.
Av og til kjedet han seg så at han sovnet i stolen.
Hva gjorde du da?
Munterhet.
-Jeg la til litt munterhet til timene. -Munterhet.
Kan du åpne?
Deg.
Deg?
Fin blåveis.
Det er min første faktisk, men den var fortjent.
Har du pakket kofferten?
Hvorfor det? Lei av kullstøv allerede?
-God aften, konstabel. -God aften, Mrs. Stanton.
Så bra at du kunne komme på så kort varsel.
Jeg er ikke så populær, så jeg får ikke mange middagsinvitasjoner.
Men vi er glad du kunne komme, ikke sant, Elizabeth?
Jeg vet ikke om "glad" er riktig ord.
-Liker du det? -Ja, veldig.
Artisten har god forståelse for farge og komposisjon.
-Så du er en kunstkjenner? -Tja. Min mor lærte meg å verdsette
-ulike teknikker og motiv. -Er hun en artist?
En lærer.
Et særdeles hederlig yrke.
-Uansett, artisten er veldig flink. -Var.
Min avdøde ektemann, måtte han hvile i fred.
"Noah Stanton."
Hvorfor ville du bli ridende politi?
Ja, fortell oss hvorfor noen som deg valgte slikt et hederlig yrke.
Apropos det, hvorfor ble du plassert i Coal Valley?
Du kan vel svare på det?
Jeg har da ingen anelse.
Da var det nok bare hell.
Men jeg ble ridende politi fordi jeg har det i blodet.
Min far var en lovens håndhever
og min mor sa: "Aldri la en dag gå forbi uten å tjene noen andre."
Min sønn Peter vurderte å bli med i Det ridende politi,
men farens hans overbeviste ham om at gruvearbeid også var hederlig.
Det er det.
Virkelig hederlig.
Jeg kondolerer.
Det må ha vært veldig tøft å se dem begge gå ned i den gruven hver eneste dag.
Jeg pleide ikke å tenke på det.
Jeg bare gjorde som vanlig og lot som jeg ikke visste hva de gjorde,
eller hvor dypt nede i fjellet de var.
Og så var skiftet over og de kom hjem, noen ganger lo de, andre ganger ikke.
Men alltid dekket av kullstøv.
Snakket de om farene?
Det var ikke nødvendig.
Det er en enighet enhver kullgruvearbeider kommer til med sin familie.
Mrs. Stanton...
...kan du fortelle meg hva du husker fra ulykkesdagen?
Mrs. Stanton vil nok ikke snakke om det nå.
Jeg har ikke noe imot det.
Jeg husker...
...alt.
Det smalt så høyt at vinduer ble knust og hele huset ristet.
Og så innså jeg hva som hadde skjedd.
Ingen sa et ord.
Det var ikke nødvendig.
Alle bare løp.
Ingen ord kan beskrive hva vi følte.
Hva vi tenkte.
Men de kom aldri hjem.
Takk for at du kom, konstabel.
Var det nødvendig å få henne til å gjenoppleve sitt livs verste dag?
Jeg er nysgjerrig.
Jeg samler informasjon, det er slik jeg er.
Det er ufølsomt, men du er vel slik.
Du trenger ikke å tåle meg lenge.
Jeg ba om å bli overført. Jeg håper på raskt svar.
Bra. Fordi denne byen trenger ikke en annenrangs mountie
-som er redd for utfordringer. -Denne byen er ingen utfordring.
Jaså?
En by hvis kirke brenner ned og hvis gruve eksploderer
og dreper halve byen fortjener å bli etterforsket.
Under dette påtvungne oppholdet,
har jeg all hensikt om å etterforske alle mistenksomme hendelser.
Det var derfor jeg stilte spørsmål.
Så du tror du kan se noe, eller snakke litt med noen
og dra slutninger som alle andre har oversett?
-Noen ganger. -Så flink du er.
Etter to minutters samtale visste jeg at verken de skoene og den kjolen er din,
og at du ikke ble skuffet da jeg ble bedt til middag.
Hvordan vet du det?
Du prøver å kompensere for at skoene er for små,
og kjolen din er 7 cm for kort og litt stram rundt livet.
Og at jeg ikke ble skuffet da jeg så deg?
Jeg bare tippet.
Hvordan våger du?
Maken til.
-Burde ikke du være på skolen, sønn? -Jeg er ikke din sønn.
Jeg spaserer. Det er vel ikke ulovlig?
-Nei, men skulking er det. -Gabe!
-Der er du. -Han burde være på skolen.
Tillater du alle elevene dine å vandre gatelangs på dagtid?
Gabe gikk et ærend for meg.
-Et ærend? -Ja. En skolesak.
Takk for at du passer på, men vi klarer oss fint.
Du gikk på do for en halvtime siden.
-Jeg ble redd. -Det var ikke nødvendig.
Jeg kan passe på meg selv.
Når du er på skolen, må du bli i klasserommet
-med mindre du får lov til å dra. -Skolen er ikke viktig!
-Ingenting betyr noe lenger. -Gabe, kom tilbake!
Evige Gud...
...vårt håp i alle vanskelige tider.
Send Din hellige ånd for å trøste og styrke oss...
...så vi kan få evig liv.
Og sette vår lit til din godhet og nåde.
Ta et øyeblikk for å minnes deres kjære.
-Når så du at planken var borte? -Etter begravelsen.
-Ble noe annet tatt? -Ikke som jeg kan se...
...men gitt at du ga meg en tidsfrist
til å finne ut hvem som skrev beskjeden, så bør du finne den.
Bare så det er sagt, Mr. Gowen, jeg jobber for alle i Coal Valley.
Jeg er ikke en gruvearbeider, så du bestemmer ikke over meg.
-Inkluderer "alle i Coal Valley" meg? -Selvsagt.
Da setter jeg pris på at du er der når jeg forteller dem at planken er borte.
Jeg skal se hva jeg kan finne.
Du kan begynne med den rabulisten, Franklin Palmer.
Om ikke jeg desperat trengte arbeidere nå,
ville jeg sparket ham for måten han trosset meg på.
Det var ikke Palmer.
Han var i begravelsen. Jeg skal finne ut hvem som ikke var der.
Så hvis jeg får vite litt mer om sønnen din,
så kan jeg kanskje forstå hvorfor han oppfører seg slik.
Knuffing? Uhøflighet? Gabe?
Ikke si at han slo deg!
Hva? Nei. Nei, nei. Jeg var litt klumsete.
Hva kan du fortelle meg om Gabes forhold til faren?
Joseph?
Han var en fantastisk mann. Gabe så opp til ham.
Forgudet ham.
Jeg tror Joe synes det var ubehagelig.
Hvorfor det?
Han visste at en dag...
...ville Gabe se ham for den han egentlig er.
Var.
Bare en mann.
-Skal jeg åpne for deg? -Ja, takk.
-Deg. -Deg. Har du invitert deg selv
på middag hos noen andre for å stille flere ufølsomme spørsmål?
Konstabel? Hva kan jeg stå til hjelp med?
Jeg går dør til dør for å gi beskjed om at jeg står til tjeneste.
Det er godt å vite. Takk.
-Dette er min datter, Emily. -Hei.
Takk for at du introduserte deg selv.
-Ma'am. -Barn, gå og vask hendene.
Elever, kom med tavlene, krittet og klutene til kateteret,
og så kan dere gå.
Legg dem pent. Takk.
-Hva gjør du her? -Hva gjør du her?
-Jeg følger etter ham. -Jeg også.
-Hvordan visste du det? -Hva da?
-At det var ham. -Som gjorde hva?
-Så du vet det ikke. -Klart jeg vet det.
Du vet ikke hvorfor du er her, på mange måter.
Jeg her fordi jeg fikk følelsen av at Gabe skulle et sted
som er hemmelig, og at han kanskje trengte hjelp.
Ja, hjelp. Han virker opprørt.
Slike følelser er for politimenn, ikke lærere.
-La meg håndtere dette. -Elever er for lærere, ikke politimenn.
Greit. Vi kan gjøre dette sammen.
-Hva enn det er vi gjør. -Det ser du snart.
Hva er det dere vil?
Er det planken?
-Den er min. -Du stjal den fra Mr. Gowens kontor.
Du kan ikke stjele det som er ditt.
-Du savner ham nok mye. -La meg beholde den, vær så snill.
-Jeg bare vet den er fra ham. -Det er ikke så enkelt.
Hvis du var så sikker, hvorfor ventet du ikke på Mr. Gowens avgjørelse?
Pappa stolte ikke på Gowen.
Han sa at han aldri gjør det som er rett. Derfor måtte jeg ta den.
Jeg vet at han skrev det til meg. Det må han ha gjort.
Noen ganger dør folk uten å si "jeg er glad i deg",
men det er ikke dermed sagt at de ikke ønsket å si det.
Jeg vet hvem som fikk sagt det før han døde.
Nå må vi si det til kona.
-Abigail? -Ja?
Konstabel.
Gabe.
-Jeg forstår ikke. -De sier denne er din.
Ja. Jeg vet det.
Du har visst det hele tiden, sant?
-Så hvorfor sa du ikke noe? -Jeg tror du hadde lyst,
men du var redd det ville skape bråk med de andre.
Jeg visste det ville endre ting
hvis jeg fikk noe personlig fra min Noah uten at de fikk det samme.
Beklager, Mrs. Stanton. Jeg burde ikke ha tatt den.
Takk, Gabe.
Det går fint, Gabe.
Det går fint.
Du og jeg har noe å gjøre nå.
Og det neste ordet er "territorium".
Territorium.
Jeg håper dere forstår at tross vanskene reisen min bød på,
så mangler jeg ingenting.
Jeg står stødig på egne ben, en stolt Thatcher, slik dere lærte meg.
Deres hengivne datter, Elizabeth.
PS.
Jeg har lyst til å nevne at jeg underviser barna i en saloon,
så alt av skolebøker og -utstyr dere kan sende vil settes stor pris på.
-God ettermiddag, Miss Thatcher. -Takk, det samme, konstabel Thornton.
Kan vi slutte å kalle meg "konstabel"? Og kan jeg få deg til å kalle meg Jack?
Betyr dette at du nå tror at du blir værende her en god stund?
Langt ifra. Å klare seg én uke beviser da ikke noe.
Jeg er enig, én uke er ikke nok. Men jeg er uenig i din evaluering av meg.
Vi blir her lenge...
...så du kan kalle meg Elizabeth.
Da sier vi Elizabeth, da.
Ha en fin dag, Jack.
PPS.
Hils til lillesøster og si at jeg ennå ikke har sett whiskysmuglere.
Men jeg har truffet noen cowboyer, fredløse,
og en veldig kjekk og irriterende mountie.
Tekst: Lise McKay