Om man håller något i luften och låter det falla
säger tröghetsprincipen att det borde stanna där.
Men det faller.
Varför faller det.
Något som heter...
Någon?
Det är gravitation.
Och gravitation ska inte...
Är hon okej?
Om jag släpper skon och kammen samtidigt,
vilken kommer nå marken först?
Skon.
Miss Thatcher, varför nådde inte skon marken först?
Den är tyngre.
Minns ni att jag sa att gravitation är kraften som drar saker mot jorden?
Även om jorden drar mer i ett tyngre objekt som skon,
så är det objektet trögare att flytta.
-Så det blir oavgjort? -Just det, Emily. Oavgjort.
Nu är det er tur att försöka.
Jag vill att ni jobbar med personen bredvid er,
ställer er på en stol, och väljer två objekt att tappa.
Men inget som kan gå sönder, tack.
Ett.
CHEF
PINKERTON DETEKTIVBYRÅ
Det finns stunder då jag har hemlängtan.
När jag tvättar är en av dem.
Låt mig gissa. Fräscha, rena kläder i din garderob varje dag,
rent, stärkt, pressat med ett stort ångstrykjärn?
Ja.
Om du tycker att livet är svårt nu, vänta tills vintern
när du måste sitta där inne i frysgrader.
Då kommer du få hemlängtan.
Ta nästa hus.
Kan jag hjälpa dig, mr Spurlock?
Allt du behöver veta står i meddelandet, ma'am.
Vad är det, Abigail?
"Enligt order av Henry Gowen,
chef för Pacific Northwest Mining Company,
får du härmed 14 dagars förvarning
för att utrymma ditt företagsägda hus."
Det är bara änkorna som får dessa, Abigail.
De skapar plats för gruvarbetarna.
Hur kan de göra det? Det är omoraliskt.
Och 100% lagligt.
Det här anade jag inte, men det borde jag gjort.
Båda mina barn föddes i den här staden.
Det är det enda hemmet de känner till.
Jag vill inte krossa deras hjärtan, men företaget ger mig inget val.
Jag skrev till min mamma i Lethbridge och frågade om vi kunde flytta in där.
Du gjorde det rätta. Ingen klandra dig.
Får jag ge ett förslag?
Jag har funderat på det, och om ni lade ihop era pengar,
så kan ni anställa en advokat.
Lilla prinsessan, du kan fundera tills korna kommer hem,
men om jag ger upp det sista av min mans ynkliga dödspension,
så har jag inget över till att börja om med.
-Jag har inga pengar. -Inte jag heller.
Jag har inte råd med fina advokater.
Jag vet inte med resten av er, men jag är inte redo att ge upp.
Mr Gowen har rätt.
Om företaget rekryterar nya gruvarbetare för att ersätta våra makar,
så är det dags för oss änkor att försvinna in i bakgrunden...
...och låta de nya gruvarbetarna dyka upp.
Grabbarna har rensat ut de sista schakten från takraset igår.
-Har de förstärkt dem också? -Nästan.
Men några av de djupare sektionerna är blockerade.
Schakt 14 och 16 är fortfarande stängda.
Jag räknar med dig, mr Ansvil.
Det var därför jag utsåg dig till min nya chef.
Jag vet, sir, och jag gör mitt bästa.
Jag har inte nog med män för att rensa ut schakten fortare.
Det blir inget långvarigt problem.
Jag har rekryterat.
Hjälp borde vara på väg snart.
Vem i Guds namn är de männen?
Rekryterar du fler gruvarbetare? Här är de.
Respektfullt, damer, är det här ett skämt?
Inget skämt, mr Gowen. Du behöver arbetare.
-Vi behöver tak över våra barns huvuden. -Ni förlorade era män där inne.
Vad händer med era barn om de förlorar er?
Vem sätter då tak över deras huvuden?
Mr Gowen, vi erbjuder dig att göra detta med öppna ögon,
och vi räknar med kostnaderna. Vi måste försöka.
Coal Valley är vårt hem.
Vi ber bara om en chans.
Alla vet att du fortfarande har schakt blockerade.
Berätta vilket du vill öppna.
Om vi rensar ut och förstärker dem mellan nu och vräkningarna...
Så får ni stanna i era hem?
-Vad händer om ni inte klarar det? -Då lämnar vi tyst.
Vi gör till och med en vårstädning innan vi flyttar ut.
Ni har två veckor.
Ingen av männen som jobbar för mig får hjälpa er.
Jag tänker inte riskera deras säkerhet.
Okej.
Mr Ansvil.
Damer, ställ er på rad och skriv på er självriskeliminering.
Jag är förvånad över att du går med på det här.
Vi vet båda att de inte klarar en vecka innan de slutar, mr Spurlock.
Under tiden kanske de hinner rensa ut lite av schaktet.
Jag hoppas att du har en plan för att flytta lådorna
från min byggnad, miss Thatcher.
Ursäkta, är de till mig?
Om de inte ändrat hur "whisky" stavas, så är de inte mina.
TUNGA BÖCKER
Behöver du hjälp?
Får jag?
Om du vill.
Efter dig.
Jag är så glad över min nya samling.
Det är en skatt för mina studenter.
Är den också till dina studenter?
En dagbok.
Jag har redan så mycket att skriva om.
Se till att nämna hur din far fick mig posterad här
för att vakta hans dotter istället för att jaga pirater och smugglare
i Cape Fullerton.
God morgon, barn.
God morgon, miss Thatcher.
Tillbaka på Cape Fullerton? Jag trodde vi hade lämnat det bakom oss.
Det gjorde vi.
Vill bara inte att du glömmer att så länge du är bunden
till din far, så är jag också det.
God dag, miss Thatcher.
Konstapeln.
Barn, jag har en överraskning.
Lägg ner era lunchlådor och samlas runt de här lådorna.
-Vad är det i dem? -Ta en titt.
Jag har aldrig sett så många fina klänningar. Är de dina, miss Thatcher?
Det är inte lådan jag ville visa er.
Titta på alla skorna.
Okej, nu hittar vi en annan.
-Oj, titta på alla böckerna. -Det är ingen överraskning.
Det är det visst, James.
Tack vare en generös gåva, har vi böcker om nästan varje ämne.
Från och med nu kan vi utforska hela världen genom att läsa.
-Är det inte spännande? -Nej.
Rachel.
Vad står på?
Jag vill inte lämna Coal Valley.
Inte jag heller.
Allihopa, ta en arbetsbok och en penna och sätt er.
Jag vill att ni skriver en uppsats om det här ämnet:
"Coal Valley...
...är mitt hem för att..."
Ni har era brickor nu.
Se till att ni sätter dem på tavlan,
så att vi vet vem som är inne i gruvan eller inte.
Några frågor?
Okej.
Damer, följ mig till schakt nummer 14.
Damer, det här är för att behålla våra hem.
Om den kanariefågeln slutar sjunga i 15 minuter,
vill jag att ni kutar ut härifrån.
För mycket metangas?
För mycket koldioxid?
Med de lamporna ni har på era huvuden, blir för mycket koldamm...
Vi fattar, Herbert.
Börja jobba.
Vi sätter våra lunchlådor här.
Coal Valley är mitt hem, för jag minns inte att jag bott någon annanstans.
Mitt första minne härifrån är att min pappa hoppar av vagnen
och ramlar ner på marken
på gatan utanför.
Sen kysste han marken och tackade Herren
för att vi fått en andra chans.
Det var underbart, Cassandra. Tack för att du delade.
Gabe, din tur.
Min är kort.
Coal Valley är mitt hem...
...för det var där jag fick min första kyss.
Antagligen från din mamma.
Nej, inte från min mamma.
Det var från en tjej i den här klassen.
-Vad? -Men jag är en gentleman,
så jag avslöjar inget.
Och anledningen till att jag inte vill lämna Coal Valley
är för att jag en dag tänker gifta mig med henne.
Slut.
Lugna er.
Tack, Gabe.
Rachel, är du redo?
Behöver du inte din arbetsbok?
Nej, ma'am.
Min historia finns i mitt hjärta.
En dag, innan min pappa hamnade i himlen...
...gav han mig den här kolbiten.
Han sa att jag skulle se den som en diamant.
Han kallade den sin "dyrbara pärla."
Jag visste inte vad det betydde.
Jag sa: "Det är bara en dum kolbit."
Han sa att den var en skatt...
...precis som att vår stad är en skatt för alla som bor här.
Och alla skatter som är värda att gräva efter...
...har alltid ett pris.
Vi vet väl alla att det är sant?
Nu när några av våra mammor är nere i gruvan...
...är jag orolig.
Tänk om samma sak händer med dem?
Du har varje rätt att vara rädd.
Det har ni alla.
Men vi får inte förlora hoppet.
Jag tror att det finns en anledning för varje rädsla vi möter
och varje vedermöda vi utsätts för.
Det är för att göra oss starkare.
Mr Gowen, hur kan du berättiga att du låter kvinnorna gå in i gruvan?
Tro mig, det var inte min idé.
De kvinnorna vet vad de gör.
Men du förbjöd dina män att hjälpa till.
Självklart.
Mina män är det enda som står mellan mig
och att stänga ner gruvan.
Vill du ha en drink?
Jag tänker inte utsätta mina män för fara
på grund av ett gäng envisa kvinnor.
Som försöker rädda sina hem.
Konstapeln, du inser väl att som en lagens man
kan du inte välja sida i en egendomsdispyt.
Jag känner till lagarna.
Blir vräkningarna nödvändiga, faller det på dig att genomdriva dem.
Jag har varit mer än generös med änkorna.
Jag har låtit dem bo i företagets hus gratis sedan katastrofen
när jag, enligt kontraktet, kunde vräkt dem mycket tidigare.
Du har säkert gjort allt du kan för att ta hand om dem.
Det har jag.
Precis som du tog till alla försiktighets- åtgärder för att skydda deras män.
Du sparade säkert inte på något
när det gäller säkerheten för männen som jobbade för dig.
Mr Gowen.
-God dag, Ned. -God dag.
Jag undrar om det finns några telegram till mig.
Ledsen. Nej, konstapeln.
Jag säger till om något kommer in från din kommandopost.
Men du har fått ett paket.
Ganska tungt.
-Är det kanske en bok? -Kanske.
-Lite lätt läsning? -Något sånt.
Tack.
Jag vet att ni är i en tuff situation, damer,
men ni måste ge upp. Det är inte värt det.
Håll tyst, Max.
De gör bara vad vi skulle gjort om vi varit i deras situation.
Låt mig hjälpa dig tvätta händerna, mamma.
Ledsen, raring, mammas händer är lite slitna.
Åh, mamma.
Lite salva, så blir de bra igen, raring.
Miriam? Cynthia?
Ta in grytan.
Okej? Jag kommer strax.
Tack för att ni tänker på oss.
Jag frågade min Timothy vad han tyckte om att jag skulle hjälpa till i gruvan,
men han förbjöd det. Han sa att det är för farligt.
De andra fruarna får samma svar från sina makar.
Att ta med något från vårt kök känns så obetydligt,
men vi vet inte vad mer vi kan göra.
Nej, ni gör det rätta.
Att inte riskera er säkerhet för era barns skull.
Men vi tar gärna emot all mat och alla böner vi kan få.
Jag har lagat middag.
Jag hittade ett recept på stuvning och bullar.
Vad snällt av dig, Elizabeth,
men jag kommer nog somna på min tallrik.
Jag önskar att jag kunde hjälpa till.
Göra min del.
Du gör din del genom att ta hand om barnen.
Jag antar det.
Dessutom behöver barnen sin lärarinna mer än någonsin nu.
Så låt oss inte prata mer om det här, okej?
Du är väl bara överallt?
Det är mitt jobb att hålla ett öga på saker.
Kan du inte göra något mer
än att sitta och se självbelåten ut?
Mina regler kräver att jag inte tar någons sida.
Inte förrän du måste genomdriva mr Gowens vräkningar?
Om de blir nödvändiga.
Inte för att jag skulle gilla det, men för att lagen kräver det.
De kommer inte behövas.
Hur kan du vara så säker?
De här damerna har tagit sig an en omöjlig utmaning.
Bara för att de är kvinnor?
Säger kvinnan som behövde en mans hjälp att lyfta in lådorna i saloonen.
Du tycker att jag är svag.
Det jag säger är
att om du någonsin behövt använda din storstadshjärna
för att hitta en lösning, så är det nu.
Jag försökte laga stuvning i kväll, men trasslade till det.
Och bullarna...
Men mina problem är inget jämfört med de här familjerna.
De har betalat ett högt pris för att göra Coal Valley till sina hem.
Och nu går de tappra mödrarna in i det mörka stället
för att kämpa för sina barn
medan en Mountie sitter på sin häst utan att göra något.
Storstadshjärna...
Ska jag hitta en lösning?
Faktiskt...
Lite sent för skolan?
Aldrig för sent för skolan.
Vi har stängt, miss Thatcher.
Jag är inte här för att dricka, mr Trevoy.
SÄKERHET OCH FÖRETAGSANSVAR
Vad var det?
Min Noah brukade kalla det spöket på vinden.
Det är okej.
Hallå där, lillen.
Kom igen, sjung.
Sjung för mig.
Gas!
Ut, allihopa! Skynda!
Ut ur gruvan! Nu!
Skynda! Spring!
Vad hände?
Hjälp här borta.
Är alla okej? Klarade alla sig ut?
Det måste sys, Florence. Förlåt.
Mrs Dort.
Kollade du ens fågeln innan du skrek som en vålnad
för att få ut oss ur gruvan?
Jag svär att den bara satt där och stirrade på mig.
Jag trodde att den var död. Den var helt tyst.
Den sjunger nu.
Vad ska vi göra? Skolan har redan börjat.
Hon dreglar som en häst.
Det är kanske därför pappret sitter fast på hennes huvud.
Miss Thatcher?
Använd barnen för att hjälpa till med efterforskning
Hej, Rachel.
Herregud! Vad är klockan?
Åh, kära barn, jag...
Jag...
Jag försökte, men... Glöm det.
-Det blev sent, och jag måste... -Definitivt.
Herregud.
Vad är vår första uppgift för dagen, miss Thatcher?
-Matte? -Ja.
"Använd barnen för att hjälpa till med efterforskning."
Nej, jag vill att ni tar varsin manual
eller uppslagsbok från hyllan och tar den till era bord.
Varför, miss Thatcher?
Vi ska hitta ett sätt att hjälpa mödrarna i gruvan på.
-Med böcker? -Ja! Böcker kan vara mäktiga vapen.
Vi ska göra en ordsökning.
När ni har er bok, gå igenom den sida för sida
och leta efter dessa orden:
"Hem", "hus", eller "egendom".
Verkar tråkigt.
Håll tyst, James. Vem bryr sig om vi slipper matte?
Ja, James. Ingen bryr sig om matte just nu.
Hem Hus Egendom
-Mer kaffe? -Snälla.
Lämna den?
Tack.
BONDEPRAKTIKAN 1901
"Om hyresgästen betalar för upprustning, såsom nytt tak eller målning..."
Tack, Old Farmer, vem du än är.
God eftermiddag, miss Thatcher.
Om du behöver pennor och papper, så har jag beställt dem.
Nej, mr Yost. Jag behöver färg och penslar.
Visst. Är det för ett klassprojekt?
Det kan man säga.
-Okej, vilken färg behöver du? -Alla färger du har.
-Ursäkta mig? -Jag vill köpa all färg
du har på lager,
plus alla penslar och andra målartillbehör.
Är du säker, ma'am? Det kommer bli dyrt.
Som du kan se, så har jag råd.
Ser ut som att du vill måla om hela stan.
Inte hela stan direkt.
Det måste levereras till radhusen vid kl. 08.00 i morgon bitti.
Visst.
Du kan väl följa med, så ser vi hur mycket det kommer kosta.
-Okej. -Den här vägen.
Sen sa företagsläkaren att Suzanne Lowry skurit en muskel i benet
med den hackan.
Hon kommer nog halta ett tag.
Kate Frazier bröt sin arm.
Nancy Sanders fick hjärnskakning och ett djupt skärsår i huvudet.
Då är sju av oss för skadade för att gå in igen.
Jag skulle varit mer tacksam för min Paul.
Han var en god försörjare.
Han må ha varit en bra gruvarbetare,
men han skulle nog inte kunnat byta en blöja.
Nej, du har nog rätt.
Hatten av till er, damer, för att ni står ut.
Ni har mod. Verkligen.
Jag tyckte att ni var galna först,
men nu hoppas jag att ni ger mr Gowen en utmaning.
Tack, grabbar. Det betyder mycket.
Hej.
Hej, allihopa.
Elizabeth, vad gör du här?
I det första mötet sa ni till mig att fundera på vräkningsproblemet.
Det gjorde jag. Era barn och jag gjorde det.
Vi lyssnar, miss Thatcher.
Vad sägs om att måla era hus?
Damer, medan vi väntar på att mr Yost ska anlända,
kan vi dela upp oss i grupper, så att vi kan flytta oss från ett hus till nästa?
Vad gör mr Gowen här?
God morgon, damer.
Miss Thatcher, jag tog med färgen du beställde från affären.
Det kan inte vara allt. Jag köpte all färg i butiken.
Mr Yost glömde att det mesta av hans material redan var bokat.
-Av vem? -Av mig. Bolaget behöver färgen.
-För vad? -Underhåll.
Gruvan öppnar snart igen. Byggnaderna behöver ny färg.
Din återbetalning, miss Thatcher.
Jag borde säga att om du försöker åberopa egendomslagen,
så är den inte okänd för bolaget.
Vi har bekämpat den förr. Men för vad det nu är värt...
Tja, jag beundrar din sinnrikhet.
Det gör jag. Det hade varit ett smart sätt att blockera vräkningarna på.
Damer...
...jag beundrar ert mod. Ni gör era familjer stolta.
Tyvärr kan jag inte ändra på avtalets villkor.
Schaktet måste rensas för att ni ska få stanna i era hem.
Och tidtabellen kvarstår.
Spurlock?
Nu är vi sena till vårt skift.
Herregud.
-Herre... -Åh, nej!
-Vad hände? -Takbjälkarna höll inte.
Åh, allt vårt arbete.
-Du gjorde väl det här? -Vad? Nej!
Gowen lät dig sabotera för oss! Detta är företagets fel.
De gör det omöjligt för oss att rädda våra hem!
-Florence! Sluta! -De är emot oss! Allihopa!
Florence.
Jag klarar det inte längre.
Vi kan börja om. Vi kan fortfarande rädda våra hem.
Hur? Vi har förlorat en vecka. Vi är tillbaka där vi började.
Du måste ha tro, och vi måste hålla samman.
Ja.
Mr Gowen, han hade rätt. Detta är ett skämt.
Det finns inga kvinnliga gruvarbetare.
-Florence... -Vi skulle aldrig försökt det här.
Min lilla Rosaleen har redan lidit nog av förlusten av sin far.
Jag skulle accepterat vårt öde och inte slösat bort den lilla tiden vi har kvar.
Åh, Linny...
Damer...
...jag ber er...
...åk hem och använd den korta tid ni har kvar till att ta farväl.
Det är läsdags, miss Thatcher.
Miss Thatcher?
-Vad? -Det är lästimme.
Förlåt. Visst.
-Är du okej, miss Thatcher? -Jag mår bra, Rachel. Tack.
När min mamma kom hem från gruvan igår...
...sa hon att vi måste lämna Coal Valley.
Jag vill att du ska få den här.
Hoppas den hjälper dig älska det här stället.
Pojkar och flickor, samla ihop era saker.
Skolan är över tills vidare.
Detta är inte den bästa idén.
Jag har inget val.
-Min första plan misslyckades. -Jag vet.
Jag bor här nu.
Detta är mitt samhälle,
och barnen jag utbildar är rädda för att förlora sina hem.
-Jag måste göra något. -Elizabeth, det är för farligt.
-För att jag är en kvinna? -Nej...
För just nu är gruvan full med kvinnor.
Ja, jag vet, och jag önskar att jag kunde hindra dem alla.
Lagligt sett kan jag inte det.
Du kan inte hindra mig heller.
Min son Bradley sa att skolan är inställd tills vidare.
-Är det sant? -Ja, jag vill hjälpa gruvarbetarna.
Du får betalt för att utbilda,
-inte för att gräva efter kol. -Jag förstår, men...
Du måste återvända till skolan och göra ditt jobb.
Ledsen att du känner så, mrs Ramsey,
men mr Gowen har gett änkorna tills i morgon...
Det är inte upp till dig att gå in i gruvan...
Damer, det verkar som att hon sätter samhället framför sin egna säkerhet,
det är något som bör berömmas.
Trots risken, står vissa kvinnor i staden tillsammans
för att rädda sina hem.
Jag skulle vilja tro att andra mödrar förstår det,
eftersom de flesta är gifta med män som går in i gruvan varje dag.
Allas öde ligger i deras händer.
Jag önskar att du inte gjorde det här, men jag förstår varför.
Var försiktig.
Tack.
Elizabeth? Vad i hela friden?
Jag vet att jag är den sista ni förväntade er att se här.
Sanningen är den att
du är den sista personen du förväntade dig att se här.
Kanske, men jag är här ändå.
-Ge mig en kil och en hammare. -Här.
Florence, du är tillbaka.
Om lilla prinsessan här kan göra sitt bästa, så kan vi andra också det.
Vad menar du med vi andra?
Oj.
Det här kommer inte göra någon glad.
Sir. Jag vet inte hur jag ska säga det här
men alla kvinnorna går in i gruvan.
-Du menar alla änkor. -Nej. Alla kvinnorna.
Vad menar du när du säger "alla kvinnorna"?
Alla kvinnorna.
Hela staden, och de planerar att arbeta dygnet runt.
När min far vinkade av mig för min resa västerut
sa han att han hoppades att jag skulle hitta vad Gud hade skapat mig för,
och att jag skulle ge det hela mitt hjärta.
Jag trodde att jag visste vad det var.
Som en lärare ville jag forma unga sinnen,
och uppmuntra deras föräldrar.
Men då jag försökt ge mitt hjärta till det ändamålet,
har jag lärt mig att det är mer än vad som står i en bok.
Ibland måste man gå emot sin karaktär
för att gräva djupt ner i livets mörka diken.
En måste vara villig att förlora allt
för att hitta det som Gud har skapat dem till.
TOMTKONTRAKT
För saker som spelar roll i livet har en kostnad,
och det är i den uppoffringen vi finner vår sanna karaktär.
Jag tackade dig aldrig för att du lämnade lappen i saloonen.
Varsågod. Det var det minsta jag kunde göra.
Var det nödvändigt att lämna den på min panna?
Du snarkade. Jag ville inte väcka dig.
Snälla. Jag snarkar inte.
Damer snarkar inte.
Du har rätt.
Har du skrivit i din journal?
Självklart. Det är det den är till för.
Står det något om mig?
Därför är den en privat journal.
Jag hoppas att det inte är något dåligt.
Det var du som sa till mig att skriva att du blev hittvingad
-av min far för att vakta mig. -Vilket är sant,
men "tvingad" kanske är lite starkt.
Funkar "övertygad"?
Fortfarande inte helt rätt.
-"Manipulerad?" -Vi närmar oss.
Det var ett bakslag för mig att inte få min post i Cape Fullerton.
-Jaga pirater och whiskysmugglare. -Ja.
Jag såg fram emot det.
Vilken skam.
Översättning: Sami Rusani