Știm cu toții cum e când singura noastră lumină
pare a fi o lumânare în adâncul unei galerii.
Dar eu cred că acea lumânare e Providența
care ne-a călăuzit prin întuneric în aceste ultime luni.
- Păgân. - Poftim?
Ai întârziat. Numai păgânii întârzie la slujbe.
- Necioplită. - Eu, necioplită?
Numai neciopliții șoptesc în timpul predicii.
Căci împreună putem răzbi prin întuneric.
Mulțumesc.
Frumoasă predica.
Mă bucur că v-a plăcut sentimentul.
Sunt foarte sentimental. Credeam că știți.
Ziua bună, dnă Montgomery!
De ce trimite compania spioni chiar și la slujbă?
Pentru că unii oameni din oraș nu au încredere în ceilalți.
E datoria mea să aflu de ce.
Încerc să înțeleg ceva, reverendule.
Te plătesc să oferi înțelepciune
și învățături duhovnicești din Biblie
oamenilor din comunitate.
Nu-i așa?
Asta fac, dle Gowen.
Am observat că nu vine mai nimeni la slujbele tale.
De ce să plătesc vaca, dacă nimeni nu bea laptele?
După construirea noii biserici, sunt sigur că se vor întoarce.
După cum vă imaginați, nu mulți oameni vor să se roage într-o cârciumă.
Înțeleg asta,
dar Cat Montgomery atrage mulțimi într-o pădurice.
Poate ar trebui s-o plătesc pe ea.
O să fii călcat. Urcă aici!
Bun câine!
Imaginați-vă că suntem acum două mii de ani!
Trăim în Roma antică.
Cum ne dăm seama că s-a terminat ziua de lucru?
Rosaleen, tu știi?
Fluieră sirena?
Bună încercare, dar încă n-a fost inventată.
Înainte să existe aparate, cum măsurau oamenii timpul?
- După soare? - Da! Foloseau cadrane solare.
Iată o imagine cu un cadran solar roman!
Iar asta e o expresie latină: „Ut hora fugit vita.”
„Hora.”
Seamănă cu un cuvânt folosit de noi?
Înseamnă „oră”.
„Ut hora fugit vita.”
„Ca o oră zboară viața.”
Viețile noastre sunt compuse din ore.
Gândiți-vă la cea mai importantă oră a zilei pentru voi
și descrieți-o într-un paragraf.
Dacă încă nu știi să scrii toate literele,
desenează ceva.
Bine, Rosaleen?
- Bună ziua, dnă Montgomery. - Dle reverend.
Vă rog, intrați.
Sper că vă plac prăjiturile cu semințe de mac.
Sunt preferatele lui Gabe. Mai gust și eu, din când în când.
Nu sunt multe în Coal Valley.
L-am adus cu mine.
Soțului meu îi plăcea să mă audă cântând piese vechi.
- Îl ajuta să uite de muncă. - Și mie mi-ar plăcea să vă aud.
- Sunt doar cântecele drăgălașe. - Cântecele vechi sunt cele mai frumoase.
Aveți o atingere tandră.
Vă invidiez.
Eu nu sunt așa.
După dezastru, am simțit cum minerii se îndepărtează de mine.
Dle reverend, familiile aveau nevoie de cineva care să le aline.
Cineva care să înțeleagă.
- Asta îi atrage la predicile dv. - Eu nu predic.
Vorbiți unei adunări de oameni, în fiecare dimineață de duminică.
Eu aș zice că predicați.
Predau religie, atâta tot.
Apreciez faptul că predicați cuvântul Domnului,
dar sunt enoriașii mei, dnă Montgomery.
După explozie,
le-am spus copiilor din oraș povești care să-i îmbărbăteze.
Apoi au început să vină și părinții lor.
Poate că le place aerul curat.
Sau poate le place ce am eu de spus.
Dacă dv. nu le oferiți ce le trebuie, se vor duce la cineva care o va face.
Dacă găsesc alinare în cuvintele mele,
nu mă voi opri.
Înțeleg.
Vă mulțumesc pentru muzică.
Rosaleen, vrei să ne jucăm?
Dna Stanton a plecat să aibă grijă de verișoara ei,
iar mama lui Rosaleen m-a invitat la cină.
Dar sunt sigură că lui Rosaleen i-ar plăcea să vă jucați în altă zi.
- Pa! - Pa!
Anna e simpatică. Nu crezi?
Abia aștept cina. Știi ce vom mânca?
Înseamnă că va fi o surpriză. Îmi plac surprizele.
Mi-e foame. Ție, nu?
Hai să ne grăbim!
Rosaleen poartă numele bunicii ei.
Nu-i așa, dragă?
Bunicul ei a fost miner în Anglia,
așa că avem praf de cărbune în sânge.
Îmi pare rău, asta a fost tot.
A fost delicioasă și nu puteam cere mai mult.
Am făcut și noi ce-am putut.
Nu-i așa, Rosaleen?
Te poți ridica de la masă, dacă vrei.
A fost un copil atât de fericit, înainte de dezastru.
Pare greu de crezut acum, dar era veselă.
Era numai voie bună.
Știu. Sunt sigură că e la fel, în firea ei.
Și-a iubit tatăl atât de mult, pe Patrick.
În fiecare zi, îi ducea mâncarea și amândoi...
Amândoi...
Uriașul Patrick și micuța Rosaleen...
Stăteau la intrarea în mină, iar ea râdea la el.
Ea n-a mai vorbit din ziua aceea.
Ești învățătoare. O poți ajuta. Nu-i așa?
Trebuie să știi o cale de a comunica cu ea.
Ce să fac?
Vom găsi o cale.
Molly...
Venind încoace, am văzut un bărbat.
Avea o căruță neagră.
Un om ramolit, într-o căruță ramolită.
S-a uitat la Rosaleen și asta a supărat-o.
Era Wendell Backus. El supără pe toată lumea.
Unii mineri simt nevoia să bea,
dar Wendell și-a făcut mereu veacul la cârciumă.
După dezastru, bea mai mult.
Îi spui noapte bună drei Thatcher?
E de ajuns o îmbrățișare.
Du-te la culcare.
Ajută-mi fetița!
Ia te uită cine-i aici!
Dacă te muți la mine, îți trebuie un nume.
O să-ți spun Rip, de la Rip Van Winkle.
Scuzați-mă, pot să vă rețin o clipă?
Desigur.
M-am bucurat să văd pălăria asta în oraș.
Sper că nu sunteți dezamăgit de capul de sub ea.
Vă rog.
Cred că nu voi fi.
În calitate de om al legii în acest oraș,
un caz neelucidat vă solicită atenția.
O incendiere.
Cineva a dat foc bisericii, acum șase săptămâni.
E o acuzație foarte gravă.
Ce vă face să credeți că focul a fost pus intenționat?
Coincidența ar fi prea mare.
În seara priveghiului pentru cei 43 de mineri decedați, biserica mea a ars.
Înțeleg că vă pune pe gânduri coincidența,
dar nu înțeleg care ar fi fost mobilul.
Întotdeauna am fost într-o poziție delicată aici, în Coal Valley.
M-am îngrijit mereu de nevoile spirituale ale oamenilor, dar ceva s-a schimbat.
După explozia din mină?
Oamenii nu mai văd în mine un om al Domnului,
ci doar omul companiei.
Compania minieră îmi plătește salariul.
Poate că nu le place să se roage la un altar finanțat de companie.
Dar de ce i-ar da foc?
Oamenii sunt triști și furioși.
Au atacat compania și pe Dumnezeu.
Ambele ținte au fost greșite, iar furia lor
a fost alimentată de Cat Montgomery.
Credeți că biserica a fost incendiată de Cat Montgomery?
Nu fac acuzații, dar știu că biserica mea a ars.
Detectivii Pinkerton n-au reușit să afle cum a pornit focul.
De atunci, dna Montgomery se bucură
de un „public” mai numeros.
Vă cer să investigați.
Asta e datoria celor ce poartă uniforma dv.
- O să arunc un ochi la locul incendiului. - Mulțumesc.
Aș vrea să aflați măcar ce știe dna Montgomery.
Nu sunt un om răzbunător, dar orice om merită dreptate.
Chiar și un predicator.
'Neața!
Știi cumva ce e în cutia asta?
Poate. Nu sunt sigur.
Mă mulțumesc cu o părere.
E ulei de balenă.
- Serios? - Asta e părerea mea.
Vinzi așa ceva?
Nu știu dacă ai aflat,
dar lumea nu mai folosește ulei de balenă de câteva decenii.
Ai idee cine ar folosi așa ceva azi?
Cineva care face săpun urât mirositor sau un eschimos.
Dar nu sunt prea mulți pe-aici.
Nici eu n-am văzut.
Mulțumesc, Ned. Mi-ai fost de ajutor.
Îți place roșul?
Poți desena cea mai importantă oră a zilei, pentru tine?
Te pot ajuta, dacă vrei.
Pari obosită. Ai mâncat de prânz?
Prânzul e foarte important, ca să ai energie la școală.
Să nu sari niciodată peste prânz. Îți dă putere.
Ce e?
Dacă nu poți rosti în cuvinte, nu-i nimic.
Poate reușești să desenezi ce simți.
Rosaleen.
E timpul să mergi acasă.
Vin cu tine.
Continuă, Emily!
- Bună ziua, sergent! - Bună ziua, doamnă!
Cu ce te pot ajuta?
- E a mea! - Am o întrebare.
Dar pot reveni într-un moment mai potrivit.
Prostii. Cu trei copii,
nu există moment potrivit. Intră.
Sper că nu te superi dacă pregătesc cina în timp ce vorbești.
- Nu. - Gabe, dă-i-o înapoi fratelui tău!
- Poți să eliberezi masa, Miles? - Da.
Și întinde alea, după ce termini.
Salutați-l pe dl sergent!
Gabe.
Ține degetul mare lipit!
Așa.
Furculițe?
Ce întrebare voiai să-mi pui?
Aveți cumva o găleată pentru cărbune în plus?
Când am preluat arestul de la detectivi,
luaseră tot.
Da. Te rog, ia-o pe aia!
- Mai avem una în magazie. - Mulțumesc.
Furculițe?
Ia-le tu. El ia farfuriile.
Emily, vino la cină, scumpo. Ia-ți la revedere de la sergent.
Pe loc repaus.
Ești gata? Unu, doi, trei și!
Așa.
Jack! Stai puțin!
Una dintre elevele mele, Rosaleen Sullivan, nu vrea să vorbească.
Nu scoate un cuvințel.
Am lucrat cu ea
și era pe punctul de a face progrese, dar am văzut un bărbat...
- Wendell Backus... - Mai rar!
Orășenilor le turuie gura.
Eu sunt un băiat de la țară și pricep mai greu.
Îmi fac griji pentru o elevă.
Rosaleen Sullivan, care nu vorbește. Ce treabă are dl Backus cu asta?
Când l-a văzut, el a țintuit-o cu privirea și i-a înghețat sângele.
S-a întâmplat din nou.
Ea l-a văzut și s-a retras din nou în carapacea ei.
Simt că e ceva în neregulă.
Wendell e bețiv, dacă la asta te referi.
- Dar nu e singurul. - E mai mult decât atât.
Munca în mină distruge mulți oameni.
Nu e o priveliște plăcută, dar nu înseamnă că e un om rău.
Ceva e în neregulă cu el și are legătură cu refuzul lui Rosaleen de a vorbi.
- Câți ani are? - Doar opt.
Bine, o să stau de vorbă cu el.
Ce faci?
Bună!
Mă bucur că ți-ai adus prânzul azi.
Când eram mică, piesele de jacks se numeau „oase”.
Îmi plăcea să mă joc cu ele „calul în grajd”.
Vrei să te învăț?
Începi cu...
Mă întorc imediat.
Nu uita să mănânci!
Băieți, încetați!
Băieți, încetați imediat! Ajunge!
- Ce s-a întâmplat? - Mi-a furat banii!
- Ba nu! Erau pe jos! - Da' eu i-am văzut primul!
Oricare ar fi adevărul, nu vă bateți la școală! Nu așa se rezolvă o dispută.
- Dar sunt ai mei! - Nu, eu i-am văzut primul!
- Ba nu! - Erau pe jos!
- Dați cu banul! - Cap.
Dumnezeule!
Rosaleen?
Rosaleen!
Bine.
Acum o să reușim. Ești gata?
Și...
Aport!
Scuze, dle reverend.
Ați văzut câine mai imobil?
- Nu, domnule. Sper că nu e contagios. - Poftim?
Mă nemulțumește ritmul lent
al anchetei în cazul incendiului.
Eu sunt mulțumit de ritm.
Ați descoperit ceva interesant?
Nu pot vorbi despre o anchetă în curs.
Jack, Rosaleen a dispărut! Copiii luau prânzul afară,
am văzut căruța lui Wendell pe stradă.
- Rosaleen a dispărut. - Când?
Adineauri. Ți-am spus de Wendell!
Încă nu știm nimic. Poate s-a întors în clasă.
- Ai căutat-o acolo? - Sigur! Nu era acolo.
Poate s-a dus acasă.
Ești sigură că nu tragi concluzii pripite?
- Jack, cred că a luat-o. - Îl cunosc pe Wendell Backus.
Explozia l-a tulburat grav.
Grăbiți-vă!
- Încotro se îndrepta? - Ieșea din oraș.
Cred că spre vest.
Întoarce-te în clasă! Poate se întoarce.
Mă duc după Wendell. Du-te!
Pot ajuta cu ceva?
Bateți la ușile oamenilor! Poate a văzut cineva ceva.
Wendell! Wendell Backus!
Ce vrei?
Ce faci?
Caut un copil dispărut.
- Coboară! - Rosaleen!
E casa mea!
Mișcă!
Ce se-ntâmplă?
Trezește-te imediat din beție, Wendell.
Ce ți-am făcut, de dai buzna așa?
O cunoști pe micuța Rosaleen Sullivan?
Azi a dispărut de la școală.
- Știi ceva despre asta? - Sigur că nu.
- N-ai niciun drept să mă acuzi! - Spune-mi ce știi!
Nimica. Niciodată n-am știut nimica.
- Dacă mă minți... - Ce?
Cum ai putea să-mi faci viața mai grea decât e?
Dacă aflu că fetița a dispărut din cauza ta,
o să am grijă să fii închis
la Medicine Hat,
țintuit de peretele rece al celulei pentru tot restul vieții tale nefericite.
Jur că n-am făcut nimic.
Ochii tăi spun altceva.
Altceva?
S-a întâmplat de mult...
Uneori, băutura îmi ia mințile.
Băusem prea mult și am văzut-o pe micuța irlandeză.
Am întrebat-o ce zi e.
Nu mi-a răspuns. A fost obraznică.
Oi fi eu un biet miner, dar vreau să fiu respectat.
Merit respect!
- Și ce i-ai făcut? - Nimic.
Am ridicat mâna asupra ei. Ea s-a retras tare speriată,
dar jur că n-am lovit-o niciodată.
Dar știu că am făcut-o să aibă frică de Dumnezeu.
Ai făcut-o să aibă frică de un om cu multe defecte,
nu de Dumnezeu.
N-ar trebui să fiu în viață.
Trebuia să mor în mină, alături de ăilalți.
Eram bolnav în ziua aia, și cel mai bun prieten mi-a ținut locul.
E ca și cum l-aș fi ucis cu mâna mea.
Din ziua aia, cauți moartea cu lumânarea.
- Vrei să bei până mori? - Exact.
Poate că ai fost cruțat cu un motiv.
Nu e prea târziu să faci ceva în viață, Wendell.
Rosaleen avea un loc unde îi plăcea să se ducă?
E o fată isteață.
Cred că mâine-dimineață va fi aici, la locul ei.
Deschideți cărțile la capitolul șapte și citiți singuri.
L-am găsit pe Wendell. Ea nu era la el. Nu cred că știe unde e.
M-am dus apoi acasă la ea, dar n-a ajuns acolo.
Molly și alte câteva mame o caută chiar acum.
Biata Molly...
Copiii de aici își poartă singuri de grijă,
dar ai spus că Rosaleen...
- Trebuie s-o căutăm toți. - Ai dreptate.
- Rosaleen! - Rosaleen!
Nu, nimic!
- Rosaleen! - Rosaleen!
Rosaleen!
- Rosaleen! - Unde ești?
Aș dori să ajut.
Mă bucur că ai venit.
Rosaleen!
- Rosaleen! - Rosaleen!
- Nimic la capătul de sud? - Nimic.
Odihnește-te pentru mâine-dimineață!
Cum să mă odihnesc?
Nu mă pot odihni, când știu că ea e dispărută.
Ar putea fi în pericol.
N-o să am odihnă până n-o găsesc.
Rosaleen! Scumpa mea Rosaleen!
Continuăm căutările.
Unele dintre voi, după Molly.
Noi, celelalte, să căutăm în partea de răsărit.
Eu mă duc la școală.
Poate că a ajuns acolo.
Rosaleen!
Dumnezeule!
Rosaleen?
Rosaleen! Dumnezeule! Ești teafără!
E în ordine, acum sunt aici. Ești în siguranță.
Scumpa mea, cât mă bucur că te-am găsit!
Știi că tot orașul te caută?
Acum ești în siguranță.
Rosaleen, ți-am găsit desenul.
Și cred că știu de ce ai venit aici.
Ai venit să-i aduci prânzul tăticului tău. Nu-i așa?
Eu...
...nu i-am adus prânzul.
În ziua aceea, prietena mea Anna m-a invitat la joacă.
Voiam să mă joc și nu i-am dus prânzul.
Apoi s-a auzit bubuitura.
Scumpo, uită-te la mine!
Nu e vina ta că tatăl tău și-a pierdut viața în această mină.
Ce va spune mami când va afla că nu i-am dus prânzul?
Îți va spune că te iubește mai presus de orice.
Acum e timpul să mergem acasă.
Mami! Mami!
- Rosaleen? - Mami!
Rosaleen!
Mami!
Au găsit-o.
Au găsit-o!
Căutătorii au năvălit spre Rosaleen,
când au văzut că s-a întors teafără în brațele mamei ei.
Reverendul, mamele, mulți dintre mineri,
chiar și Wendell Backus.
Mulțumesc.
Iartă-mă, mamă!
Te iubesc.
Te iubesc atât de mult, micuța mea!
Lumina iubirii reînvie orice glas pierdut.
Știe cineva să spună?
Gabe?
Sol... omnibus... lucet?
Foarte bine, Gabe. Sol omnibus lucet.
Rosaleen, vrei să ghicești ce înseamnă sol?
- Înseamnă „soare”? - Da.
Bravo!
Se traduce: „Soarele strălucește pentru toți.”
Asta e tot pentru azi. Bucurați-vă de soare!
- Ura! - La revedere, dnă Thatcher!
- O lecție foarte bună. - Mulțumesc.
Eu...
Eu îți datorez scuze.
Pentru ce?
Pentru că te-am judecat pripit când am sosit în oraș.
Dar aseară, din nou, mi-ai dovedit că... erro.
Cuvântul latinesc pentru „greșesc”.
- Știi latină? - Puțin.
De exemplu, bella.
Am pronunțat corect?
Cred că da.
Mai e și pergisci.
Mă tem că pe ăsta nu-l cunosc.
Și de ce vorbești în șoaptă?
Înseamnă...
...„trezește-te”.
Du-i asta lui Ned, la magazin.
Dle reverend, slavă Domnului că au găsit fata!
Da, e un miracol.
Văd că faci progrese.
Dl Spurlock spune că sergentul anchetează incendiul.
Da.
Să sperăm că va urma curând o arestare
și cazul va fi rezolvat.
Știu că vrei să-ți construiesc o biserică nouă...
- Apropo de biserică... - După închiderea vinovatului...
...fie că e Cat Montgomery fie că e altcineva,
mă voi simți inspirat să-ți construiesc un nou lăcaș de cult.
Nu vreau asta.
Oamenii care se adună să-L laude pe Domnul,
să-L venereze,
nu au nevoie de o clădire.
Tu m-ai bătut la cap cu asta.
Dacă vrei să predici în continuare la cârciumă, n-am nimic împotrivă,
cu condiția ca toată lumea să meargă înainte
și să uite de nefericitul accident minier.
Am învinuit o biată văduvă pentru incendierea bisericii mele
și pentru că mi-a furat enoriașii.
Se pare că exact asta s-a întâmplat.
Nu știu dacă biserica a fost incendiată de Cat Montgomery.
Chiar dacă ea a fost, nu am căderea să o judec.
Am venit aici să-mi caut dreptatea, de parcă biserica mi-ar fi aparținut.
De parcă ar fi fost proprietatea mea.
Dar n-a fost.
Biserica aparține oamenilor. Iar eu...
Eu ar trebui să fiu umilul lor servitor.
Important e să-ți continui munca pentru care te plătesc.
„Căci am fost orb, iar acum văd.”
Evanghelia după Ioan, capitolul 9, 1-11.
Îmi pare rău, predicatorule, nu le am cu Biblia.
Nu mai lucrez pentru dv., dle Gowen.
Demisionez din postul ocupat în companie.
Sper că locuitorii orașului îmi vor ierta slăbiciunea,
ca să mă întorc la vocația mea de predicator al lor.
Cum o să faci asta fără biserică?
Cum o să-ți ții turma la un loc,
fără sprijin financiar și un loc unde să predici?
Unde Dumnezeu călăuzește, Dumnezeu se îngrijește.
- Mama ta e acasă? - E în spate, grădinărește.
Mulțam.
Vrei să-l ții puțin?
Da, domnule.
- Ai învățat salutul. - Mulțam.
- Salutare! - Bună ziua!
Am adus-o înapoi.
Acum am și eu una, dar mulțumesc pentru împrumut.
Cu plăcere.
- Las-o în magazie! - Da, doamnă.
ULEI DE BALENĂ