Tidligere på When Calls the Heart:
Hvorfor sender selskapet spioner til søndagsskolen?
Fordi folk ikke stoler på hverandre.
Cat Montgomery trekker folk i skogen. Kanskje jeg burde betale henne.
Hvis ikke du dekker behovene deres, så finner de noen som kan.
Noen brant ned kirken min.
-Vet du hva dette er? -Hvalolje.
HVALOLJE
Jeg ser du fant lageret mitt av hvalolje.
Ja, ma'am.
Jeg var bare nysgjerrig. Det er sjelden man ser det nå.
Man ser det aldri faktisk.
-Det måtte spesialbestilles. -Til...
-Til stearinlysene dine? -Ja.
Ja, det er noe jeg begynte med etter mannen min døde.
Jeg har fortsatt tre munner å mette. Pensjonen hans dekker ikke alt.
Det er nok utfordrende å oppdra tre barn alene.
-Ja, det kan være stressende. -Fører det til sinne også?
Jeg skjønner ikke hva du mener.
Husker du en våkenatt for seks uker siden?
Selvsagt. Det var for mennene som døde i gruven.
Men du deltok ikke.
Jeg valgte å sørge alene. Det er ingen hemmelighet.
Så de som sier at kirken brant da vet det også.
Du kan fortelle presten at jeg ikke brant ned kirken hans.
Mrs. Montgomery, kan du forklare meg hvordan en boks med denne hvaloljen
endte opp i restene etter kirken?
Hvalolje? Det ble brukt til å brenne ned kirken?
Det virker slik.
Beskylder du meg for ildspåsettelse?
Jeg beskylder deg ikke.
Jeg bare spør deg.
-Kan jeg få beholde denne? -Vær så god.
Jack.
Hallo! Jack?
Som lærerinne lærer jeg nye ting hver eneste dag.
Barna er mine elever, men også mine lærere.
De lærer meg hvordan jeg kan åpne sinnene deres,
og entusiasmen deres leder meg.
Hver og en av dem er unike,
og jeg lærer hvem som trenger større utfordringer
og hvem som trenger tålmodighet og tid.
-God morgen. -God morgen, Miss Thatcher.
Miss Thatcher, mamma spurte om du kunne stoppe innom etter skolen.
-Hun sa det var viktig. -Ok. Si at jeg kommer.
Kom igjen, Lommer, vis meg hva du har.
-Jeg heter ikke Lommer. -Klart du gjør, Lommer.
Enten tømmer du dem ellers gjør jeg det.
Er det alt du har?
Er alt som det skal, Albert?
-Jeg hjalp ham bare å plukke opp. -Så snilt av deg.
Siden du er så ivrig på å hjelpe, kan ikke du hjelpe meg etter skolen?
Jeg bare tullet med ham, sant, Lommer? Albert, mener jeg.
Jeg vet nøyaktig hva du gjorde,
så jeg skal sørge for at ryddingen blir gøy for deg.
Du har et godt øye for skatter, Albert.
Lover du å si ifra hvis klassekameratene plager deg?
-Ja, ma'am. -Greit.
Hvordan kan Jack Thornton tro noe så latterlig?
-Så han har ikke sagt noe til deg? -Nei.
Nå skjønner jeg hvorfor han var så frekk i går.
Jeg må innrømme at etter gruveulykken
var jeg sint nok på Gud til å ville brenne ned en kirke, men...
...det var ikke meg.
Hvor tror du mistanken kommer fra?
Visstnok fant konstabelen en brent boks med hvalolje
-i restene etter kirken. -Hvalolje? Så absurd.
Pappa brukte det på båtene før. Det brenner dårlig, det ryker og stinker.
Kanskje det, men han tror det startet brannen.
Og jeg er den eneste som bruker det.
Uansett, den som tror at du er en ildspåsetter trenger hjelp,
Thornton inkludert.
Jeg har bare en følelse av at noe ille kommer til å skje.
-Hvorfor er du våken? -Jeg får ikke sove.
Hvorfor ikke?
-Hva er en ildspåsetter? -Noen som starter en brann.
Hvorfor spør du?
Jeg overhørte mamma og Miss Thatcher.
Hun sa at Mountie Jack tror hun brukte den stinkende oljen
til å brenne ned kirken.
Jeg er redd, Gabe. Hva om de tar mamma?
-Konstabel. -Mr. Gowen.
Du kjenner Mr. Spurlock.
-Vi har støtt på hverandre, ja. -Takk.
Hvis vi var nærmere i alder, hadde vi møttes på politiskolen.
-Var du en mountie? -Jeg lot det ikke gå så langt.
Jeg ville heller ha en ordentlig jobb hos Pinkerton byrå.
Jeg hører du vil gjenåpne kirkebrann-etterforskningen.
Jeg vet nå ikke det. Det kan ha vært en ulykke.
Men jeg har funnet noe som må undersøkes.
-Det ser ut som du tester jordprøver? -Jeg skal gi beskjed når jeg vet mer.
Det jeg vet er at en kirke kjøpt og betalt av gruveselskapet
ble brent ned en måned etter ulykken.
-Det virker mistenkelig. -Gabe?
Tror du at mamma brant ned kirken?
-Vi burde snakke om dette senere. -Nei! Jeg vil vite sannheten.
Sannheten er at jeg stiller noen spørsmål.
Foreløpig er det det hele.
-Kan du love meg at hun ikke er mistenkt? -Nei, dessverre.
Hvis du prøver å ta henne fra oss, skal jeg kjempe med alt jeg har.
Jeg misunner deg ikke stillingen din.
Men hvis du mistenker Montgomery, hvorfor har du ikke arrestert henne?
I motsetning til Mr. Spurlock, vil jeg være sikker
før jeg anklager en enke for lovbrudd.
Bare så vi forstår hverandre...
...hvis hun står bak dette, så må hun varetektsfengsles
-til hun kan stilles for retten. -Hva skal hun gjøre? Rømme?
Ja, hvorfor ikke?
Jeg vet ikke hva hun planlegger, men byen tilhører selskapet
og jeg må holde orden her, ellers går alt i oppløsning.
Vi kan ikke ha innbyggere som tar loven i egne hender.
Det er vi vel enige om?
Det er vi.
-Pastor. -Mrs. Montgomery.
-Takk Gud for at Elizabeth fant den jenta. -Absolutt.
-Å finne Rosaleen var en velsignelse. -Ja, det løste ett av mysteriene.
Bruk fantasien. Tenk hvordan det var for Simon Fraser
og hans menn der ute, hele vinteren, så langt hjemmefra.
Kan du fortelle meg om ditt bilde?
Det var det de oppdagelsesreisende så da de kom over fjellet.
-Liker du det? -Det er vakkert, akkurat som stemmen din.
Beklager forstyrrelsen. Jeg trenger bare et øyeblikk.
Det er viktig.
Tegn videre. Jeg er straks tilbake.
Du bør ha en god grunn til dette.
Jeg beklager, vi må snakke sammen, det kan ikke vente.
-Så nå har du tid til meg? -Jeg prøvde å hjelpe Cat.
-Ved å beskylde henne for ildspåsettelse? -Nei, ved å prøve å utelukke henne.
-Men det er ikke lett. -Så bruk litt sunn fornuft.
-Hvorfor kan det ikke ha vært en ulykke? -Jeg utelukker ikke det,
men det er harde bevis mot henne.
Du tror da ikke at hun setter barna i fare
-ved å gjøre noe så tåpelig. -Det er derfor jeg trenger hjelp.
Jeg har noen spørsmål til barna.
-Nei. Nei! -Det er ikke en sjel i byen
som kan si hvor Cat var da det brant.
Kanskje barna kan det, men jeg må avhøre dem alene.
Aldeles ikke.
Elizabeth...
Hør på meg. Hun er i trøbbel.
Hvis du vil at jeg skal utelukke henne, så trenger jeg din hjelp.
-Tror du at hun var sint? -Ja.
-Miss Thatcher, er vi i trøbbel? -Så klart ikke.
Mountie Jack har bare noen spørsmål til dere.
Hvorfor spør han oss ikke samtidig?
Vel, vi kan se på det som en lek han liker å leke.
Virker ikke som en gøy lek.
Gabe?
Broren din sa at han ikke visste hvor moren din dro da kirken brant.
Sier du det samme?
Hun sa bare at hun ville være alene. Det betyr ikke at hun brant ned kirken.
Og dere tre dro til våkenatten
-uten moren deres? -Hun sendte oss med Abigail.
-Hva så? -Gabe...
-Var hun hjemme da dere kom hjem? -Nei. Hun kom hjem etter at vi la oss.
Abigail ble hos oss til hun kom. Det er alt jeg vet.
Er vi ferdige?
Hallo, Emily. Kom og sitt.
Jeg har et par ting jeg prøver å forstå.
-Kan du hjelpe meg? -Jeg skal prøve.
Bra.
Husker du en minnegudstjeneste for en stund siden?
Med mange fine lys og historier om mennene som ble skadet?
Som pappa?
Ja. Ja, som pappaen din.
Men mammaen din var ikke der.
Vet du hvorfor?
-Jeg lurer på hvor hun dro i stedet. -Jeg vet ikke.
Jeg spurte henne da hun kom hjem neste morgen,
men hun var for sliten til å si noe.
Du mener da hun kom hjem den kvelden?
Nei. Sola var oppe da hun kom hjem, og mamma la seg med meg.
Er du sikker? Tenk nøye etter.
Hanen galte.
Tusen takk for at du hjalp meg. Kan du vente utenfor med brødrene dine?
Svarte jeg riktig, Miss Thatcher?
Sannheten er alltid riktig. Du var flink.
-Cat skjuler noe. -Hva så om det var kveld eller morgen?
Det var viktig nok til å lyve om.
-Og jeg må finne ut hvorfor. -Jeg blir med.
Neppe. Din myndighet ender i klasserommet.
Hvis du skal avhøre en uskyldig kvinne, min venn, så vil jeg være der.
Dette er din siste sjanse til å si sannheten.
Begge guttene dine sier at du kom hjem på kvelden,
men Emily sier det ikke var før neste morgen.
-Hva er sant? -Jeg brant ikke ned kirken.
Jeg har en god forklaring på hvor jeg var...
Mamma? Hvorfor er han her?
-Gå inn igjen, Gabe. -Nei, ikke før du sier hva som foregår.
-Kan du se etter dem? -Selvsagt.
Ok. Gå inn med Miss Thatcher.
-Hun skal hjelpe dere med leksene. -Kom, frem med lesebøkene.
-Du også, Gabe. -Nei.
Beklager, konstabel, jeg kan ikke snakke om det nå.
Da kan vi ta denne samtalen på kontoret, hvis det er det du vil.
-Arresterer du henne? -Ro deg ned, Gabe.
Jeg skal bare stille noen spørsmål.
-Det går fint. -Nei!
Du prøver å arrestere henne. Du kan ikke det! Jeg hater deg.
-Slutt, Gabriel. Du må lytte til meg! -Nei, mamma, du har ikke gjort noe galt.
Jeg må bare svare på spørsmålene hans, ok?
Og du må oppføre deg voksent for meg. Kan du det?
Så bra.
Jeg skal gå og bekrefte forklaringen din.
Hvis det er som du sier, så blir du her ikke lenge. Jeg lover.
Så du tror meg ikke?
En av Pinkerton-mennene skal passe på her.
-Hvem da? -Har det noe å si?
Det eneste som har noe å si for meg er barna.
Dette er fra Cat.
Til barna.
Du arresterte en uskyldig kvinne foran sønnen hennes. Hvorfor?
Jeg ga henne muligheten til å snakke. Hun sa ikke noe før vi nådde fengselet.
Jeg skal ri ut og bekrefte forklaringen. Det kan frifinne henne.
Så hvorfor ikke la tvilen komme henne til gode?
Fordi jeg må behandle alle likt, om de er Cat Montgomery eller Henry Gowen.
-Hun gjorde det ikke. -Kanskje ikke,
men det vil overraske deg hva folk er i stand til i sinne.
Jeg håper det ikke er tilfellet her, jeg vil bekrefte historien hennes,
men du må være tålmodig.
Stol på meg. La meg gjøre jobben min.
Ikke la meg oppholde deg.
-Det er noe galt med disse. -Hva er det?
Det er rundstykker. Jeg fulgte deres mors oppskrift.
Jeg skulle ønske mamma var her. Hennes rundstykker lager ikke lyd.
Her. Kanskje dere kan mykne de med litt saus.
Eller en slegge.
Ok, maten er klar.
Jeg beklager.
Jeg er ikke sulten. Hva er poenget med å spise?
Ok, barn, det er alt for i dag.
Ikke glem å gjøre leksene.
Albert.
-Hva er i veien? -Ikke noe.
Det er bare...
Jeg har noe til deg.
Kjære vene.
Liker du det ikke?
Det er vakkert. Og altfor dyrt.
Jeg beklager, men jeg kan ikke ta imot.
-Hvorfor ikke? -Fordi det er for dyrt.
-Hvor fikk du tak i dette? -Jeg...
Si sannheten.
Jeg fant det da jeg fisket i bekken.
Jeg kan ikke tenke meg at noen kan være så uforsiktige.
-Jeg tror kanskje det var Mr. Spurlock. -Kanskje?
Han sa hvis jeg fant det, skulle jeg få en pennekniv.
Han vet at de kaller meg "Lommer", at jeg liker å finne ting.
-Mr. Spurlock, Pinkerton-detektiven? -Ja.
Jeg så ham lete borte ved bekken.
Han sa at smykket hadde falt ut av lommen hans.
Jeg burde nok gitt det tilbake, men jeg har allerede en pennekniv.
Og det er så pent.
Og du er så pen.
Jeg setter pris på sjenerøsiteten din.
Det gjør jeg virkelig, men Mr. Spurlock vil nok ha det tilbake.
Jeg kan vel gi det tilbake til ham?
Det er bare...
Jeg vet at du pleide å være rik, så jeg tenkte at du ville like det.
Kan jeg fortelle deg en hemmelighet?
Jenter bryr seg ikke om å få dyre gaver, selv om de pleide å være rike.
Er det sant?
Vi vil heller ha gaver som gis fra hjertet.
-Som denne. -Jeg lagde den!
Så du trenger ikke mine råd. Du vet allerede hvordan man gir gaver.
En dag kommer du til å gjøre en ung dame lykkelig,
slik som denne fuglen gjorde meg.
Saltstenger, pepperkaker.
-Dere skal visst ha fest. -Mamma er i fengsel.
Vi skal besøke henne før middag.
Så trist, jeg visste ikke det.
Mountie Jack tror mamma brant ned kirken, men det er ikke sant.
-Hun fortjener å bli muntret opp. -Ja.
-Og et dusin lakrisstenger. -Ja visst.
Miss Thatcher, vi hørte om Cat.
-Det er utenkelig. -Ja, det er det.
-Det løser seg nok snart. -Det gjør det nok.
For en skam. Stakkars barn.
Alle de bibeltimene hun ledet, og så startet hun brannen. For et sjokk!
Dette er helt uforståelig.
Det sier seg selv. Hun var den eneste som ikke var på våkenatten.
Gabe?
Gabe!
-Hei, Gabe! -Gabe!
-Du kan ikke gå inn! -Du gjorde det!
-Gi oss et øyeblikk? -Du brant ned kirken.
Det var derfor du ikke ville si noe!
Vi kan gå nå. Vi skal be om at dette løser seg.
-Takk for at dere kom. -Si det, mamma!
-Brant du ned kirken? -Gabriel, jeg ville aldri gjort noe slik!
Så hvorfor lyver du?
Jeg vet at dette er vanskelig for deg. Du må bare stole på meg litt lenger, ok?
Hvorfor er du fortsatt rosa? Det er helt usannsynlig. Stek!
Men ikke bli brent.
Et øyeblikk!
Jeg kommer!
-God aften, Miss Thatcher. -Pastor Anderson, stig på.
Jeg kom for å høre hvordan det går med barna.
Så bra man kan vente seg, selv om de selvsagt trenger moren sin.
Jeg forstår.
Cat og jeg er kanskje uenige, men ikke når det gjelder barna.
-Gi den tilbake! Nå! -Få den!
Jeg vil ha den! Nå!
-Huff, jeg må... -Jeg kan komme tilbake.
-Unnskyld. -Få den! Jeg vil ha den!
-Jeg sa: Få den! -Har du bedt for oss?
Det holder!
-Få den, sa jeg! -Selvsagt.
-Takk. -Han er bare barnslig.
Hvorfor trenger en 11-åring en bamse?
-Jeg bør nok gå. -Få den!
Få den, sa jeg!
-Slutt! Slutt med en gang! -Nei! Jeg vil ha den!
Gutter, kom hit!
Det holder.
Miss Thatcher, jeg fant mammas smykke.
Du tar nok feil.
Dette smykket tilhører noen andre. Jeg skulle gi det tilbake.
Nei, mannen som ville gifte seg med mamma ga det til henne.
-Hvem ville gifte seg med mamma? -Mr. Spurlock.
Jeg trodde ikke jeg ville få se dette igjen.
Hvorfor sa du ikke noe om deg og Mr. Spurlock?
Jeg trodde ikke det var viktig.
Han var mer interessert i forholdet enn jeg.
Cat, jeg forsvarte deg da Jack sa at du skjulte noe.
Du får vel høre det snart uansett.
Sett deg.
Mannen min var en...
...en pålitelig mann, Elizabeth. En flott far.
Men han hadde...
...lyter.
Han hadde en svakhet, noe han skammet seg over,
noe barna ikke visste om. Ingen visste om det.
-Jeg forstår ikke. -Han likte å...
...vedde.
Han spilte kort med noen menn i nabobyen.
Ofte så vant han, men enda oftere tapte han.
Han jaget etter den store gevinsten som skulle slette gjelden.
Han hørte ikke på fornuft.
-Jeg kunne ikke stoppe ham. -Huff...
Han havnet i stor gjeld.
Det var en korthai som så en desperat mann
og ga ham mer og mer i kreditt.
En uke etter...
...gruveulykken dukket den mannen opp på jakt etter pengene sine.
Forklarte du at mannen din var død og at du ikke kunne...?
Han brydde seg ikke. Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Jeg kunne ikke spørre vennene mine,
og Joe var en pålitelig mann.
Jeg ville ikke at byen skulle tenke vondt om ham.
Og hva med Spurlock?
Han er den eneste som vet.
Han spilte kort med Joe.
Han visste jeg var i trøbbel.
Han kom og...
...tilbød å hjelpe.
Han sa at han ville...
...betale gjelden hvis bare jeg...
...tok meg av ham.
Han brukte barna mine mot meg. Han trodde jeg var svak nok til å...
-Jeg er så lei for det. -Han prøvde å gi meg det smykket...
Vel, jeg brukte ganske sterke ord. Jeg var så sint.
Jeg sa jeg heller ville bo i et telt og sulte enn å...
Jeg kastet smykket så hardt at det havnet i bekken.
Han ble skikkelig sint.
Det var derfor han betalte Albert for å lete etter smykket i bekken.
-Og hva med korthaien? -Det tok en stund.
Jeg brukte litt av Joes pensjon og brukte mange søvnløse netter
på å lage stearinlys, men jeg fikk betalt alt tilbake, alene...
...på den våkenatten.
Det var der du var? Du betalte ned gjelden?
Jack prøver å finne korthaien, og jeg ber om at han bekrefter historien.
Jeg skjønner ikke. Hvorfor sa du ikke bare det?
Hvorfor ikke unngå alt dette?
Fordi det var ikke bare jeg som forgudet mannen min.
Barna...
De har allerede mistet så mye.
Jeg kunne ikke la dem miste de gode minnene om faren.
-Jeg bare... -Jeg forstår.
Men hva om Jack ikke finner mannen? Eller hva om han ikke støtter deg?
Det er mulig han ikke vil si at han presset en enke for penger.
-Det må jeg bare risikere. -Så du vil beskytte din manns hemmelighet,
selv om du blir stilt for retten for noe du ikke har gjort?
Jeg har ikke tenkt så langt.
Jeg håper du slipper.
Mr. Spurlock?
Mr. Spurlock, det er Elizabeth Thatcher.
Miss Thatcher?
-Hva gjør du helt her ute? -Jeg kom for å gi dette tilbake.
Cat Montgomery.
Et trist kapittel, dessverre.
-Dette med kirken er fryktelig trist. -Det synes jeg også.
-Takk for at du kom med dette. -Ha en fin dag.
Hvalolje?
Du måtte bare, hva?
Så det var deg?
Nå har du gjort det vanskelig for meg.
Du la hvaloljen ved kirken, etter brannen, for å legge skylden på Cat.
Du stjal den boksen fra henne og brant den her.
-Slutt! -Hun er uskyldig!
-Det var galt av deg! -Nok!
Du kan ikke dømme meg.
Jeg tilbød å redde henne og barna, og så avviste hun meg?
Dette er ikke nødvendig.
Jack!
Går det bra?
Jack...
-Har du vondt noe sted? -Hvordan visste du at jeg var her?
Cat sa at du skulle hit.
-Han plantet falske bevis. -Det er over nå.
Bli med meg.
"Guttene...
...de løper..."
Mamma!
Mamma? Er du hjemme?
-Mamma. -Gabe.
Mamma...
-Jeg er lei for det. -Det går fint.
Jeg er hjemme nå.
Kom hit.
Som lærer er jeg tiltrukket av sannheten.
Tall lyver ikke og fakta er fakta,
men noen ganger må vi stole på hverandre fordi sannheten ikke alltid er åpenlys.
Noen ganger betyr ikke en boks med olje at noen er skyldige,
og noen ganger kommer kjærligheten i grevens tid og redder livet ditt.
Takk for all støtten jeg fikk
under min heller skandaløse prøvelse.
Jeg er glad for å være her med dere i dag.
Pastor Anderson har noen få ord han vil dele med oss.
Jeg skal fatte meg i korthet, og som dere vet, faller det meg ikke lett.
Først til Cat...
Jeg ber om tilgivelse.
Jeg beskyldte deg for noe grusomt fordi jeg var sjalu.
Jeg var sint fordi jeg mistet min flokk til din søndagsskole.
Det viser seg, ifølge konstabelen, at kirken vår brant ned ved et uhell.
Men allikevel lot jeg mistankene mine ta overhånd.
Ingen burde oppføre seg slik...
...og iallfall ikke en pastor.
Tilgi meg.
Og nå til dere.
Disse siste månedene har jeg ikke vært...
...den pastoren dere trengte.
I stedet har jeg vært opptatt av min egen sikkerhet...
...av å beholde min egen jobb.
Og det er noe jeg...
...beklager dypt.
Jeg kan bare håpe...
...at dere med tiden klarer å tilgi meg.
Pastor?
Det er lenge siden vi har hørt en av dine taler.
Har du lyst til å lede oss i dag?
Gjerne.
Salmenes bok 23...
Takk for at du sa ja til denne pikniken. Jeg håper du ikke føler det ubehagelig.
Gratis mat er aldri ubehagelig.
Det var det minste jeg kunne gjøre
for å si takk for det som skjedde hos Mr. Spurlock.
Da jeg reddet livet ditt, mener du?
-Ja, det. -Du trenger ikke å takke meg.
Jeg ville gjort det samme for alle i Coal Valley.
Ja, selvsagt ville du det.
Men du var en hyggeligere favn enn en gammel, skjeggete gruvearbeider.
-Håper du liker smørbrød med roastbiff. -Alt med biff mottas med takk.
Jeg er ikke verdens beste kokke. Jeg ble visst født uten det talentet.
-Kanskje du har hørt ryktene? -Nei.
Beklager.
-Vi har en uinvitert gjest. -Hva?
-Edderkopp. -Edderkopp?
Vær så snill?
Beklager.
Ingen årsak.
Vi burde nok ikke falle i den vanen.
Absolutt ikke.
Tekst: Lise McKay