Din episoadele anterioare...
De ce își trimite compania spionii chiar și la ora de religie?
Unii oameni din oraș nu au încredere în ceilalți.
Cat Montgomery atrage mulțimea într-o pădurice.
Poate ar trebui s-o plătesc pe ea.
Dacă nu le oferiți ce le trebuie, se vor duce la altcineva.
Cineva mi-a incendiat biserica, acum 6 săptămâni.
Știi cumva ce-a fost în cutia asta?
Ulei de balenă.
ULEI DE BALENĂ
Văd că mi-ai găsit provizia de ulei de balenă.
Da, doamnă.
Eram curios...
Nu prea mai e folosit în ziua de azi.
Chiar deloc.
Trebuie să fac comandă specială.
- Faceți lumânări din el? - Da.
M-am apucat de afacerea asta după ce mi-am pierdut soțul.
Am trei guri de hrănit. Pensia de urmaș nu-mi ajunge.
Cred că vă e greu să îngrijiți singură trei copii.
Da, poate fi stresant.
Și te poate face mânios.
Nu înțeleg ce vrei să spui.
Vă amintiți de slujba specială de acum 6 săptămâni, la mină?
Desigur, pentru oamenii dispăruți în urma exploziei.
Dar nu v-ați dus.
Am ales să-mi plâng soțul în intimitate. Cei care mă cunosc știu asta.
Și cei care spun că în aceeași seară a ars biserica.
Poți să-i spui dragului reverend că nu i-am dat foc la biserică.
Dnă Montgomery, îmi puteți explica cum a ajuns o cutie cu ulei de balenă
sub dărâmăturile bisericii?
Ulei de balenă? A fost folosit la incendierea bisericii?
Așa se pare.
Mă acuzi de incendiere, sergent?
Nu vă acuz. Doar pun câteva întrebări.
- Pot să păstrez cutia? - Te rog.
Jack! Hei, Jack!
Munca de învățătoare mă învață zilnic lucruri noi.
Copiii îmi sunt elevi, dar și dascăli.
Mă învață cum să le descui mințile,
iar entuziasmul lor mă îndrumă.
Fiecare dintre ei e unic
și învăț să-i deosebesc pe cei care trebuie împinși mai repede
de cei care au nevoie de răbdare și de un ritm mai lent.
Bună dimineața!
- Bună dimineața, Emily! - Bună dimineața, dră Thatcher!
Mama vă roagă să veniți azi pe la noi, după ore.
- Zice că e foarte important. - Sigur. Spune-i că o să vin!
Hai, Buzunare! Golește-le și arată-mi ce ai!
- Nu mă cheamă „Buzunare”. - Ba da, Buzunare.
Ori le golești tu, ori o fac eu.
Asta e tot ce ai?
- E totul în regulă, Albert? - Dră Thatcher!
- Îl ajutam să le adune de jos. - Ce drăguț din partea ta...
Dacă tot ești dornic să ajuți,
rămâi după ore și ajută-mă să fac curat în clasă.
Glumeam cu el. Nu-i așa, Buzunare? Pardon, Albert.
Știu exact ce făceai.
O să am grijă să te distrezi la curățenie.
Ai ochi de căutător de comori, Albert.
Dacă te mai supără colegii, să vii la mine.
- Da, doamnă. - Bine.
Cum poate Jack Thornton să creadă un lucru atât de ridicol?
Nu ți-a spus nimic?
Nu. Acum înțeleg de ce a fost atât de nepoliticos cu mine ieri.
Recunosc că, după accidentul din mină,
am fost furioasă pe Dumnezeu și aș fi dat foc bisericii,
dar jur că n-am făcut-o.
Care crezi că e cauza suspiciunilor?
Se pare că sergentul a găsit o cutie cu ulei de balenă
printre ruinele bisericii.
Ulei de balenă? E absurd.
Când eram mică, tata îl folosea la navele lui.
Scoate fum și duhnește de la o poștă.
Așa o fi, dar el crede că uleiul e cauza incendiului.
Din câte știu, sunt singura din oraș care îl folosește.
Totuși,
cine te crede piromană are probleme cu capul,
inclusiv sergentul Thornton.
Nu pot scăpa de presimțirea
că se va întâmpla ceva rău.
De ce nu dormi?
- Nu pot. - De ce?
Ce e un piroman?
Cineva care pune foc. De ce întrebi asta?
Am auzit-o pe mami vorbind cu dra Thatcher.
Polițistul Jack crede că ea a folosit uleiul ăla de balenă,
pentru a da foc bisericii.
Mi-e teamă că o vor lua pe mama, Gabe.
- Sergent? - Dle Gowen.
Îl cunoști pe dl Spurlock, șeful pazei mele.
Da, ne-am întâlnit de câteva ori.
- Mulțumesc. - Dacă am fi fost de-o vârstă...
...am fi putut fi colegi la Academie.
- Ai fost polițist? - N-am ajuns atât de departe.
Am decis, în timpul școlii, să mă angajez la Agenția Pinkerton.
Am auzit că intenționezi să redeschizi ancheta
în cazul bisericii.
N-aș merge până acolo. Nu exclud pista accidentului.
Am găsit informații noi care merită investigate.
Testezi cumva mostre de sol?
O să vă comunic când aflu.
Ce știu eu
e că o biserică finanțată de compania minieră
a ars din temelii, la o lună după dezastrul din mină.
- Mie îmi pare suspect. - Gabe...
O bănuiești pe mama de arderea bisericii?
- O să discutăm despre asta mai târziu. - Nu!
Vreau să știu adevărul.
Adevărul e că am câteva întrebări pentru ea.
- Pentru moment, asta e tot. - Poți să-mi promiți că n-o suspectezi?
Nu. Din păcate, nu pot.
Dacă încerci s-o iei de lângă noi, jur că o să mă bat cu tine!
Nu ești într-o poziție de invidiat.
Dacă tu crezi că văduva lui Montgomery e suspectă,
de ce n-ai arestat-o deja?
Spre deosebire de dl Spurlock,
vreau să investighez mai atent, înainte să acuz o văduvă
cu trei copii de fapte penale.
Așadar, ne înțelegem.
Dacă ea e vinovatul,
o vreau după gratii înainte de proces.
Ce-ar putea să facă? Să fugă?
Dacă e vinovată, de ce n-ar fugi?
Nu știu ce-ar face, în aceste împrejurări,
dar orașul aparține companiei
și trebuie să mențin ordinea, altfel, se prăbușește tot sistemul.
Cetățenii nu trebuie lăsați
să-și facă dreptate după cum îi taie capul.
În privința asta, putem fi de acord. Nu-i așa?
Putem.
- Dle reverend. - Dnă Montgomery.
Ce noroc că Elizabeth a găsit fetița!
- Așa e. - Reîntoarcerea fetiței e o binecuvântare.
S-a elucidat un mister.
Folosiți-vă imaginația!
Gândiți-vă prin ce au trecut Simon Frazer și oamenii lui
atât de departe de casă, o iarnă întreagă.
Poți să-mi descrii desenul tău?
Asta au văzut exploratorii când au trecut munții.
Vă place?
E superb, ca și sunetul vocii tale.
Scuze pentru întrerupere. Vreau să-mi acorzi un minut.
E ceva important.
Terminați-vă desenele, copii! Mă întorc repede.
Sper că ai un motiv întemeiat să-mi întrerupi ora.
Îmi pare rău, dar trebuia să discut urgent cu tine.
- Acum ai timp să vorbești cu mine? - Încercam doar s-o ajut pe Cat.
Acuzând-o de incendiere?
Nu, eliminând-o din cercul suspecților!
Dar nu mi-e ușor.
Atunci, folosește logica!
Ce te face să crezi că n-a fost un accident?
Nu exclud posibilitatea asta.
Dar există probe care o acuză.
Doar nu crezi că ar fi pus în pericol soarta copiilor ei,
făcând o asemenea prostie.
De aceea am nevoie de ajutorul tău.
Am câteva întrebări pentru copiii ei.
- Nu! - Nu există nimeni în oraș...
...care să știe unde a fost Cat în seara incendiului.
Poate știu copiii ei.
Dar declarațiile lor ar fi invalidate de prezența ei.
Exclus.
Elizabeth...
Ascultă-mă, ar putea s-o încurce rău de tot.
Dacă vrei să reușesc s-o scot din cercul suspecților,
am nevoie de ajutorul tău.
- Ți s-a părut furioasă? - Da.
- Dră Thatcher, vom fi pedepsiți? - Sigur că nu!
Polițistul Jack vrea doar să-ți pună câteva întrebări.
De ce nu poate să ne întrebe pe toți deodată?
Să zicem că e un joc care îi place lui.
Nu pare un joc prea frumos.
Gabe?
Fratele tău spune că nu știe unde era mama ta
în noaptea în care a ars biserica.
Nici tu nu știi?
A zis doar că vrea să fie singură, dar asta nu înseamnă că-i piromană.
Voi trei ați fost la slujbă, fără mama voastră.
Ne-a trimis cu Abigail Stanton.
- Și ce dacă? - Gabe...
Era acasă când v-ați întors voi?
Nu. S-a întors abia după ce noi ne culcaserăm.
Abigail a stat cu noi până a ajuns ea.
Asta e tot ce știu!
Am terminat?
Da.
Bună, Emily!
Ia loc...
Încerc să înțeleg niște lucruri.
Crezi că mă poți ajuta?
- O să încerc. - Bine.
Îți amintești un priveghi special, din urmă cu ceva timp?
Cu multe lumânări frumoase și povești despre cei pieriți în mină.
Ca tatăl meu?
Da. Ca tatăl tău.
Dar mama ta n-a mers la acel priveghi. Nu-i așa?
Știi de ce?
- Mă întreb unde a fost. - Nu știu.
A venit acasă în dimineața următoare.
Am întrebat-o, dar era prea obosită ca să-mi spună.
S-a întors acasă, noaptea târziu, vrei să spui?
Nu, răsărise soarele când a venit. Mami s-a urcat în pat, lângă mine.
Emily, ești sigură? Gândește-te bine!
Da. Cânta cocoșul.
Îți mulțumesc mult de tot pentru ajutor.
Vrei să aștepți afară, cu frații tăi?
Am răspuns bine, dră Thatcher?
Adevărul e cel mai bun răspuns, Emily. Ai răspuns bine.
Cat ascunde ceva.
Contează dacă s-a întors noaptea sau în zori?
Se pare că da, altfel n-ar fi mințit.
Și datoria mea e să aflu de ce.
Merg cu tine.
Nu cred. Jurisdicția ta se termină la ușa clasei.
Dacă ai de gând să interoghezi nejustificat o femeie nevinovată,
care îmi e prietenă, voi fi de față.
Dnă Montgomery, aveți o ultimă șansă să-mi spuneți adevărul.
Băieții dv. spun că le-ați spus că ați venit acasă noaptea,
dar Emily spune că ați venit dimineața.
Care e adevărul?
N-am dat foc bisericii, Jack.
Am un alibi perfect...
Mamă, ce caută el aici?
Intră înapoi, Gabe, te rog.
Doar după ce îmi spui ce se întâmplă.
Poți sta tu cu ei?
- Sigur. - Bine.
Mergeți în casă, cu dra Thatcher!
- O să vă ajute la teme. - Scoateți cărțile!
- Și tu, Gabe. - Nu.
Îmi pare rău, sergent.
Nu pot discuta subiectul acum.
În acest caz, putem continua discuția în biroul meu,
dacă asta vreți.
- O arestezi? - Calmează-te, Gabe!
O duc să răspundă la niște întrebări.
E în ordine...
Nu!
Vrei s-o arestezi. Nu poți face asta!
Te urăsc.
Gabriel, încetează, te rog! Ascultă-mă!
Nu, mamă. N-ai făcut nimic, nu te duce cu el!
Știu. Trebuie doar să răspund la niște întrebări.
Acum trebuie să te porți ca un adult.
Fii tare. Bine?
Bine?
Voi porni imediat să verific varianta dv.
Dacă se confirmă, nu va dura mult.
Promit.
Tot nu mă crezi?
Un detectiv de la Pinkerton...
- ...îmi va ține locul. - Care?
Contează?
Tot ce contează pentru mine e să ajung acasă, la copii.
Asta e de la Cat.
E pentru copiii ei.
Ai arestat o femeie nevinovată, în fața fiului ei.
- De ce, Jack? - I-am dat ocazia să vorbească.
A vorbit abia când am ajuns la arest.
Plec din oraș, să verific povestea ei.
- Ar putea s-o exonereze. - Atunci, de ce-ai mai arestat-o?
Acordă-i prezumția de nevinovăție!
Datoria mea e să tratez pe toată lumea la fel,
fie că e Catherine Montgomery sau Henry Gowen.
N-a făcut-o ea.
Poate ai dreptate.
Dar oamenii sunt în stare de orice,
când suferă sau când sunt furioși.
Sper să nu fie așa.
Sper ca varianta ei să se adeverească. Dar trebuie să ai răbdare.
Ai încredere în mine! Lasă-mă să-mi fac datoria!
Atunci, nu te mai rețin.
Ăștia nu arată bine.
- Ce sunt? - Biscuiții mamei voastre.
Am urmat rețeta ei întocmai.
Ce păcat că nu e mami aici! Biscuiții ei nu scoteau un sunet.
Uite, înmoaie-i în sos.
Sau cu un baros.
Așa... Să vedem...
Copii, îmi pare rău.
Nu mi-e foame. Ce rost are să mănânci?
Asta e tot pentru azi, copii. Puteți pleca.
Nu uitați să vă faceți temele!
Albert.
- Ce s-a întâmplat? - Nimic, doamnă.
Doar că...
Am ceva pentru dv.
Cerule!
Nu vă place?
E superb.
Și mult prea scump.
Albert, îmi pare rău, dar nu pot să-l primesc.
De ce?
Pentru că e prea mult. De unde îl ai?
Păi...
Te rog, spune adevărul...
L-am găsit când pescuiam în pârâu.
L-am agățat.
Cine ar putea fi atât de neatent?
S-ar putea să fi fost dl Spurlock.
S-ar putea?
Mi-a spus că, dacă-l găsesc, îmi dă un briceag pe el.
Știe că toată lumea îmi spune Buzunare
și că-mi place să găsesc lucruri și să le păstrez.
- Dl Spurlock, agentul Pinkerton? - Da, doamnă.
M-a văzut că eram cu ochii pe el, lângă pârâu.
Mi-a spus că i-a căzut colierul din buzunar
și că l-a pierdut.
Ar fi trebuit să i-l dau, dar am deja briceag.
Și e atât de drăguț...
Și dv. sunteți drăguță.
Apreciez generozitatea ta, sincer.
Dar sunt sigur că dlui Spurlock îi lipsește mult colierul.
Mai bine i-l înapoiez, ca să nu-și mai facă griji.
Dar...
Știam că ați fost bogată.
Când l-am găsit, m-am gândit că o să vă placă.
Pot să-ți spun un mic secret, Albert?
Fetelor nu le pasă dacă darul e scump.
- Nici măcar fetelor care au fost bogate. - Serios?
Pe noi ne interesează ca darul să fie oferit din inimă.
- Ca acesta. - Eu l-am făcut!
E clar că nu ai nevoie de sfatul meu.
Știi deja să oferi daruri din inimă.
Într-o zi, vei face o fată foarte fericită.
Așa cum m-a făcut pe mine această pasăre.
Covrigei, turtă dulce, pastramă...
- Dați petrecere? - Mămica noastră e în arest.
O vom vizita înainte de cină.
Îmi pare rău, n-am știut.
Polițistul Jack crede că mami a dat foc bisericii,
dar noi știm că nu e așa.
- Merită ceva care s-o înveselească. - Așa e.
- Puneți și o duzină de acadele. - Da, desigur.
Dră Thatcher, tocmai am aflat despre Cat.
- E de necrezut. - Așa e.
Sunt sigură că totul se va lămuri în curând
și se va întoarce acasă.
Sigur că da.
Ce păcat! Bieții copii!
Am fost atâtea duminici la cursurile ei religioase, iar ea era piromana.
Mi se taie respirația la gândul că a putut face asta.
Era de așteptat.
E singura dintre noi care n-a fost la priveghi.
Gabe?
Gabe!
- N-ai voie acolo! - Tu ai fost, nu?
Vă rog, lăsați-ne o clipă!
Ai dat foc bisericii.
De-aia n-ai spus nimic de față cu noi.
Scuză-ne. Ne rugăm ca totul să se lămurească repede.
Vă mulțumesc că ați venit.
Spune-mi, mamă! Tu ai dat foc bisericii?
Gabriel, știi bine că n-aș face niciodată așa ceva!
Atunci, de ce minți?
Știu că ți-e greu.
Vreau să mai ai încredere în mine încă puțin.
Încă ești roz?
N-ar trebui să mai fii roz. Coace-te! Dar să nu te arzi iar.
O clipă!
Vin!
- Bună seara, dră Thatcher! - Dle reverend Anderson, intrați!
Am venit să văd cum se simt copiii.
Bine, atât cât se poate.
Deși au nevoie de mama lor, evident.
Înțeleg.
Eu și Cat avem neînțelegeri,
dar, când vine vorba de copii, e cu totul altceva.
Am spus să mi-o dai înapoi!
- Dă-mi-o! - Da, o vreau!
O vreau acum!
- Vai! Mă duc să... - Pot reveni altădată.
Scuzați-mă!
Vă rugați pentru noi, domnule?
- Sigur că da, copilă. - Mulțumesc.
Ar trebui să plec.
Băieți, veniți aici!
De ajuns.
Dră Thatcher, am găsit colierul mamei.
Te înșeli, scumpo. Colierul aparține altcuiva.
Urmează să-l înapoiez mâine.
Nu. Bărbatul care voia să se însoare cu mami i l-a dat, după moartea tatei.
- Cine voia să se însoare cu mami? - Dl Spurlock.
Credeam că n-o să-l mai văd.
De ce n-ai spus mai devreme despre relația cu dl Spurlock?
Nu mi s-a părut important.
El era mult mai interesat de relație decât eram eu.
Cat, Jack te-a acuzat ieri că ascunzi ceva, iar eu ți-am luat apărarea.
Vei afla adevărul în scurt timp.
Te rog.
Soțul meu, Joe, a fost un om bun, Elizabeth.
A fost un tată minunat.
Dar a făcut... greșeli.
Avea o slăbiciune
de care era foarte rușinat și despre care copiii nu știau.
- Nimeni nu știa despre ea. - Nu înțeleg.
Îi plăceau... jocurile de noroc.
Juca cărți cu niște oameni din orașul vecin.
Uneori câștiga, dar, de cele mai multe ori, pierdea.
Vâna mereu marele pot, care să ne scape de datorii.
Nu te puteai înțelege cu el. Nu-l puteam împiedica să plece.
Doamne...
Se îngropase în datorii foarte mari.
Un trișor a văzut că era disperat
și îi tot împrumuta bani.
La o săptămână după... dezastrul din mină,
acel om a venit să-și recupereze banii.
I-ai explicat că soțul tău nu mai e și că nu poți plăti...
Nu i-a păsat. Își voia banii datorați.
Nu știam ce să fac.
Mi-a fost rușine să apelez la prieteni.
Joe a fost un om bun.
Nu voiam ca orașul să aibă o părere proastă despre el.
Și care a fost rolul lui Spurlock?
Era singurul care știa.
El și Joe jucau cărți cu aceiași oameni.
Știa că am probleme.
A venit la mine și s-a oferit să mă ajute.
A spus că va plăti datoria,
dacă accept să... Să fiu „prietenoasă” cu el.
Nu!
A profitat de grija mea față de copii.
A crezut că sunt suficient de slabă să...
Îmi pare rău.
A vrut să-mi dăruiască acel colier și...
L-am respins dur. Eram atât de furioasă!
I-am spus că prefer să mor de foame într-un cort, decât să...
Am aruncat colierul atât de tare spre el, încât a aterizat în pârâu.
A fost foarte furios.
De aceea l-a plătit pe Albert Bickley ca să caute colierul la pârâu.
Și trișorul?
A durat ceva timp. Am folosit o parte din pensia lui Joe
și mi-am petrecut multe nopți făcând lumânări.
Dar am reușit să plătesc datoria, de una singură,
în noaptea priveghiului.
Acolo te-ai dus? Să plătești datoria?
Da. Jack încearcă să dea de urma trișorului.
Mă rog să confirme spusele mele.
Nu înțeleg de ce n-ai spus asta de la început.
De ce n-ai spus adevărul, ca să eviți toate astea?
Pentru că nu sunt singura care îl adora pe soțul meu, Elizabeth.
Copiii mei...
Copiii mei suferiseră deja o pierdere prea grea.
Nu-i puteam lăsa să piardă și amintirea frumoasă a tatălui lor.
Înțeleg.
Dar dacă Jack nu-l găsește pe acel om?
Sau dacă nu va confirma spusele tale?
S-ar putea să nu recunoască faptul că a strâns cu ușa o văduvă,
pentru a plăti datoria soțului ei.
E un risc pe care mi-l asum.
Preferi să păstrezi secretul soțului tău,
chiar cu prețul unui proces pentru o faptă pe care n-ai comis-o?
Nu m-am gândit la viitorul îndepărtat.
Sper că nu va trebui s-o faci.
Dle Spurlock?
Dle Spurlock, sunt Elizabeth Thatcher.
Dră Thatcher?
- Ce vă aduce până aici? - Am venit să vă înapoiez ăsta.
Cat Montgomery.
Mă tem că e un capitol trist de iubire eșuată.
Sufăr din nou, văzând-o în situația în care a ajuns,
din cauza bisericii.
Și eu sufăr.
- Vă mulțumesc că mi l-ați înapoiat. - Ziua bună!
Ulei de balenă.
- Nu te poți abține. Nu-i așa? - Dumneata ai fost.
M-ai pus în încurcătură, dră Thatcher.
Ai pus cutia în ruinele bisericii arse, ca să pară că a fost Cat.
Ai luat cutia din magazia ei și ai ars-o aici.
- Nu mai vorbi! - E o femeie nevinovată!
- Nu aveai dreptul! - Destul!
N-ai dreptul să mă judeci.
I-am propus să-i salvez pe ea și pe copii, iar ea m-a respins?
Te rog, nu e nevoie să faci asta!
Jack!
- Jack! - Ești teafără?
Jack!
- Ți-a făcut ceva? - Nu. Dar de unde știai că sunt aici?
Când m-am întors la arest, Cat mi-a spus că vii la Spurlock.
El a înscenat totul.
S-a terminat. Vino cu mine!
„Băieții...”
„...aleargă...”
Mamă!
- Ești acasă. - Bună, Gabe!
Mamă... iartă-mă.
Nu-i nimic. Sunt acasă, asta e tot ce contează.
Vino-ncoace!
Ca dascăl, mă atrage adevărul.
Numerele nu mint, iar faptele sunt fapte.
Dar uneori, trebuie să avem încredere unii în alții,
pentru că adevărul nu e întotdeauna ceea ce pare.
Uneori, o cutie de ulei găsită după un incendiu nu e ceea ce pare.
Alteori, iubirea vine la timp, să-ți salveze viața.
Vă mulțumesc tuturor pentru sprijinul vostru,
pe parcursul recentului meu calvar scandalos.
Mă bucur sincer că sunt azi aici, cu voi.
Reverendul Anderson voia să ne spună câteva cuvinte tuturor.
Voi fi concis, ceea ce e împotriva firii mele, după cum știți.
Mai întâi, către Cat.
Îți cer iertare.
Te-am acuzat de o faptă groaznică. Sincer să fiu, eram invidios.
Eram furios că enoriașii mei veneau la ora ta de religie.
Am aflat de la sergentul Thornton
că incendiul care ne-a distrus biserica a fost accidental.
Dar eu m-am lăsat dus de valul bănuielilor.
Nimeni n-ar trebui să se poarte așa,
cu atât mai puțin, un pastor.
Te rog, iartă-mă...
Iar acum, către voi toți.
De multe luni încoace,
nu am fost pastorul de care aveați nevoie,
în aceste vremuri grele.
M-am gândit mai mult la siguranța mea,
la păstrarea postului meu.
Și regret profund asta.
Nu pot decât să sper
că veți reuși, cu timpul, să mă iertați.
Pastore...
De mult n-am mai auzit o predică de-a dumitale.
N-ai vrea să ții slujba din dimineața asta?
Bucuros.
Psalmul 23.
Îți mulțumesc că mă însoțești la acest picnic, Jack.
Sper că nu te simți stânjenit.
Un prânz gratis nu mă poate stânjeni.
Meriți din plin acest mic gest de recunoștință,
pentru micul incident cu dl Spurlock.
Te referi la micul incident în care ți-am salvat viața?
Da, acela.
Nu e nevoie să-mi mulțumești.
Aș fi făcut asta pentru oricare locuitor al orașului.
Sigur că da. Nici nu m-aș aștepta să n-o faci.
Dar, dacă un miner nebărbierit
mi-ar fi sărit în brațe, n-ar fi fost la fel de plăcut.
- Sper că-ți plac sandviciurile cu vită. - Da.
Orice conține vită e bine-venit, mulțumesc.
Sincer, nu sunt cel mai bun bucătar din lume.
M-am născut fără acest talent.
Poate ai auzit acest zvon prin oraș.
Nu.
Scuze...
Se pare că avem un musafir nepoftit.
- Ce? - Un păianjen.
Păianjen?
Te rog!
Scuze.
N-ai de ce.
Ar trebui să nu fac un obicei din asta.
În niciun caz.